‫- מלביקה, תבדוק מה עם סיקור האוניברסיטה. - טוב.‬
‫התקבלה הודעת וידיאו‬
‫- נחליט לגבי חברי הפאנל בשעת השיא. - טוב.‬
‫רק רגע, גברתי.‬
‫כן, הכול בסדר. הצל איננו. הכול מוכן. יופי.‬
‫השמע במיקרופון תקין ומוכן לשימוש.‬
‫ברוכים הבאים לחדשות 24-7.‬
‫לצערנו לא נוכל לשדר את העימות כי יש לנו מבזק חדשות.‬
‫התמונות הבאות עלולות להיות מטרידות לילדים,‬
‫מומלץ שהורים יפעילו שיקול דעת.‬
‫מבזק חדשות הצפייה באחריות הצופים בלבד‬
‫אבינאש, ג'יי, מי שלא תהיה,‬
‫אם אתה צופה בזה, תבין בבירור.‬
‫עולמך החל להתכווץ.‬
‫זמנך נגמר.‬
‫רוצח הרוואנה רוצח את קורבנו ה-8‬
‫רצית שכולם יראו את המחזה הזה.‬
‫כך יהיה.‬
‫עכשיו העולם יראה‬
‫את עריפת הראש של הגאווה.‬
‫והאדם שישלם את המחיר על הגאווה הוא...‬
‫הירן.‬
‫מבזק חדשות‬
‫רוצח רוואנה, ג'יי, רוצח אנשים בבוטות.‬
‫ומשטרת דלהי רק צופה מהצד ולא עושה דבר.‬
‫אילו המשטרה הזהירה קודם על בריחתו של ג'יי מבית החולים לחולי נפש,‬
‫ניתן היה למנוע את הרציחות.‬
‫אדוני, זה אותו הדפוס. רגש אחד, קורבן אחד.‬
‫כלומר, ראמניש מעולם לא היה קורבן.‬
‫והאדם שישלם את המחיר על הגאווה הוא...‬
‫הירן.‬
‫- שקהאר. - כן, בוס.‬
‫תזמין את המסלול.‬
‫- אני חוזר הביתה. - יופי.‬
‫לנשום אל הצללים‬
‫שלום!‬
‫אני מופתעת שאתה לא מופתע.‬
‫אם היא אחותך, היא חמודה מאוד.‬
‫אם היא החברה שלך, היא נראית קצת כלבה.‬
‫היא החטא שלי.‬
‫בגלל הטעות שלי,‬
‫היא תשב על כיסא גלגלים למשך שארית חייה.‬
‫מאז אני מעניש את עצמי, נאבק עם עצמי.‬
‫בכל יום ויום.‬
‫אתה יודע,‬
‫אומרים שנקמה היא הצורה הטהורה ביותר של רגש אנושי.‬
‫אני לא מסכימה.‬
‫אני חושבת שזאת אשמה.‬
‫זה מה שהופך אותנו לאנושיים.‬
‫איפה קראת את זה?‬
‫לא קראתי את זה, אבל למדתי את זה.‬
‫אשמה...‬
‫ואת?‬
‫למה? כי אני צעירה?‬
‫כי את מיוחסת.‬
‫אתה אומר את זה כאילו זו אשמתי.‬
‫זה גם לא ההישג שלך.‬
‫אם כל צעיר מיוחס‬
‫היה מפגין רגישות לגבי זה,‬
‫לא הייתה שום בעיה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫תודה לך. לחיים. אבל אני צריכה ללכת.‬
‫מה עובר בראש שלך?‬
‫תגידי לי.‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫אבינאש, בבקשה. אל תהרוג אותי, בבקשה. בבקשה, אל תהרוג אותי.‬
‫אחזיר לך את כל הכסף.‬
‫תסלח לי. לא.‬
‫זה אקדח צעצוע לזיקוקים, לא כדי לירות לך בראש.‬
‫עוד יש לך זמן. המון זמן.‬
‫10 שנים קודם לכן‬
‫ברוכים השבים מחזור 94‬
‫הכול עדיין אותו הדבר.‬
‫קראתי ספרים רבים כאן.‬
‫ספרים או משהו אחר?‬
‫היי, אר-בי, אתה זוכר את הספסל בספרייה?‬
‫המורה לביולוגיה, גברת פרגאטי.‬
‫לעזאזל!‬
‫גם אתה כתבת את המספר שלה.‬
‫"תתקשר אליי, בבקשה, לשיעור פרטי בביולוגיה."‬
‫לשיעורים פרטיים בביולוגיה, צרו קשר עם גברת פרגאטי‬
‫מר דב ראה אותך כותב את זה על הספסל.‬
‫איך אתה מעז להעליב מורה, ועוד אישה?‬
‫- אבא שלי הוא... - חבר הנהלה. שיהיה.‬
‫אבל אני המנהל. ובית הספר הזה מתנהל על פי הכללים שלי.‬
‫כל מה שאתה יכול לעשות זה להשתמש בשם אביך.‬
‫אתה כלום בלעדיו.‬
‫אתה אפס מאופס.‬
‫היא דומה לאימה. אבל כשהיא צוחקת, היא נראית כמוך.‬
‫איזה שם בחרת?‬
‫- השם שהצעת. - סיאה?‬
‫טוב.‬
‫הרשמת אותי, אר-בי. הצלחת להביא שתייה חריפה גם.‬
‫- לחיים. - לחיים.‬
‫לחיים.‬
‫היה כיף, בן אדם.‬
‫- אדוני. - אר-בי.‬
‫- אדוני. - חבר'ה.‬
‫זה בית ספר.‬
‫- הכללים ידועים לכם. - תירגע.‬
‫אין ילדים בסביבה. לא נפגשנו זמן רב.‬
‫כן. זאת מסיבה.‬
‫אבל יש דרכים אחרות ליהנות ממנה.‬
‫- אנחנו כבר לא תלמידים, אדוני. - אבל אני עדיין המנהל.‬
‫כן, כולנו יודעים את זה.‬
‫כי זה כל מה שאתה. כישלון.‬
‫אתה זוכר מה אמרת לי כשהייתי ילד?‬
‫שאני אפס בלי השם של אבא שלי.‬
‫תסתכל עליי היום.‬
‫היום, אני משפר את הרכבים היקרים ביותר בהודו.‬
‫היום, אנשים מכירים את אבא שלי בזכות שמי.‬
‫איך זה בתור "אתה אפס מאופס"?‬
‫היית צריך לשפר את עצמך, רמניש.‬
‫אם אתה לא מתנהג כמו שצריך, פשוט תלך.‬
‫תעזוב את הבקבוק.‬
‫- אר-בי - היי.‬
‫- אר-בי. - אר-בי.‬
‫- אר-בי. - תעזוב את זהו‬
‫- מר מורטי. - אדוני.‬
‫- לא. בבקשה. תעזוב אותי. - אדוני.‬
‫- אר-בי! מה עשית, אר-בי? - היי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל אמרתי לך...‬
‫שאני כבר לא התלמיד שלך.‬
‫צדקת.‬
‫אני כישלון.‬
‫כשאני מסתכל עליך, אני מרגיש שאני כישלון.‬
‫ברוכים השבים מחזור 1994‬
‫אני עייף, אבינאש.‬
‫אני חושב שאני צריך לנוח.‬
‫אני מצטער, אדוני, זה לקח קצת זמן.‬
‫היה מתיש לקבל עותק נוסף של ההודעות האלה.‬
‫אדוני.‬
‫הייתה בהלה רבה לאחר הרצח של הירן.‬
‫זה נראה חשוד.‬
‫הרצח של הירן.‬
‫- ג'יי עם אקדח. - מה נראה חשוד? הכול ברור, לא?‬
‫פעם ראשונה שזה קורה בשמונה רציחות.‬
‫מה?‬
‫לא מצאנו את הגופה.‬
‫- נכון. - כי ג'יי לא רוצה שנמצא אותה?‬
‫- ייתכן. - גם ייתכן ש...‬
‫אין גופה?‬
‫אדוני, אני אוהב אותך.‬
‫- לא, אני מתגעגע אליך. - תשלם את החשבון.‬
‫תודה.‬
‫רצית שכולם יראו את המחזה הזה.‬
‫אז שיהיה...‬
‫עכשיו העולם יראה...‬
‫הירן.‬
‫כי הגאווה היא... הירן.‬
‫- בסדר, תבדוק את זה. - בסדר, אדוני.‬
‫אדוני.‬
‫ג'יי ירה פעמיים באקדח סמית אנד ווסון.‬
‫אבל אין תרמילי קליעים.‬
‫זה אקדח מזויף!‬
‫והירן...‬
‫הירן גרם לו לטראומה פיננסית, לא? כולנו יודעים את זה.‬
‫אבל רמניש?‬
‫גאווה‬
‫אבל הטראומה שרמניש גרם לו...‬
‫רצינית יותר.‬
‫ג'יי השתמש בהירן כדי לגרום לרמניש לחזור להודו.‬
‫פראקש...‬
‫תקשיב לי היטב.‬
‫בבקשה, אדוני, רק תצפה בסרטון הזה שוב.‬
‫הכדור היה מזויף.‬
‫מר פראקש, אני חייב להציג את הדו"ח במשרד המפקד.‬
‫נדבר על זה אחר כך.‬
‫אדוני, ג'יי רוצה לנקום על ההשפלה של מורטי, לא על כספו.‬
‫- אז רמניש הוא... - רק רגע.‬
‫אל תסיק מיד מסקנות. חכה.‬
‫מאין קיבלת את הידע השמיימי הזה?‬
‫תן לי לנחש.‬
‫הבוס המושעה שלך,‬
‫סוואנט.‬
‫תראה, כרגע,‬
‫התקשורת והציבור לא מרפים מאיתנו.‬
‫חשוב מאוד למצוא את גופתו של הירן.‬
‫תתרכז בזה. ברור?‬
‫בוא, אדוני.‬
‫אדוני, לפחות אתה...‬
‫אר-בי, מנוע הווי-8 נבדק, והמכונית פועלת כמו חלום.‬
‫אבצע את הבדיקות האחרונות ואז תוכל לקחת אותה לסיבוב.‬
‫- תמהר, טוב? - כן.‬
‫סלח לי, בחור צעיר.‬
‫אר-בי, אדוני.‬
‫רמניש בנדולה‬
‫רמניש בנדולה - מומחה רכב יזם, חולה כושר‬
‫זה יום המזל שלי. אני מעריץ גדול, אדוני.‬
‫תודה.‬
‫סליחה, שכחתי להציג את עצמי. אני אייאן, אדוני.‬
‫בעל תואר ראשון בהנדסת רכב.‬
‫אני משוגע על מכוניות.‬
‫ותנחש מה? אני נוהג במכוניות, אדוני.‬
‫- אני המעריץ מספר אחת שלך. - זה הכול.‬
‫- הכול בסדר מבחינתי. - בסדר.‬
‫למה מד המהירות?‬
‫כן, פראקש, תגיד לי.‬
‫רמניש הגיע לדלהי מדובאי.‬
‫- איך נתת לזה לקרות? - ניסיתי להסביר את זה למר קאול.‬
‫בכל אופן, אדוני, התקשרתי למשרדו וגיליתי‬
‫שהוא נסע למסלול אינדוס משדה התעופה למבחן נסיעה לרכב שלו.‬
‫אדוני, אסור להכניס טלפונים ניידים למסלול.‬
‫תפגוש אותי שם.‬
‫רציתי לפגוש אותך לפרויקט הדגל שלי.‬
‫אני לא מומחה ברמה שלך‬
‫אבל אני בוחן את המכוניות שלך כבר זמן רב, אדוני.‬
‫ואני חושב שאני יכול לפתח מכונית שיכולה...‬
‫- שיכולה להביס... - מה?‬
‫להביס את המכונית שלך.‬
‫במהירות ובעיצוב, אדוני.‬
‫עם כל הכבוד, תן לי עוד חמש דקות,‬
‫ואשנה את דעתך מהר יותר מאשר החלפת צמיג.‬
‫מנוע של שמונה ליטרים עם מדחס גידוש ו-702 כ"ס,‬
‫מומנט, 64 ק"ג כוח למטר.‬
‫תראה בעצמך, אדוני. כאן.‬
‫- תן לי לשים את זה כאן. - כן.‬
‫אדוני, עיצבתי מסנן אוויר מיוחד‬
‫שמאפשר ליותר אוויר לעבור דרך המנוע,‬
‫ומשפר את הבעירה. חמצן דו-חנקני.‬
‫זה יעניק לו תוספת חמצן והמנוע יפעל מהר יותר.‬
‫בנוסף, האוויר הנכנס יהפוך לקריר ודחוס יותר.‬
‫עיצבתי מסגרת מיוחדת שמסוגלת להחזיק שבעה מצתי גיבוי.‬
‫280 קמ"ש?‬
‫ליתר דיוק, 294 קמ"ש.‬
‫בתנאי מבחן, כמובן.‬
‫אני יודע שמתחת למהירות של 250 קמ"ש, המכונית שלך מביסה מכוניות אחרות, אבל...‬
‫לא ניסיתי להתחרות.‬
‫לדעתי המכונית שלי יכולה להביס את שלך בקלות רבה.‬
‫דגם גרפי בגודל 10 ס"מ לא מהווה יריב למכונית על ארבעה גלגלים.‬
‫הצעצוע הזה עוצב לצורך מהירות.‬
‫הרעיון שלך טוב.‬
‫אבל המכונית שלי שונה משלך.‬
‫זו אחת היצירות הטובות ביותר. שלך היא רק בדמיון.‬
‫אבל, אדוני, כל יצירה הייתה פעם דמיון.‬
‫כמובן. זה ההבדל בין מהנדס למספר סיפורים.‬
‫הם רק חושבים, אבל אנחנו יוצרים.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫סליחה, סליחה.‬
‫אדוני, זה ויכוח שאין לו סוף. תן לי שנה.‬
‫אני אזנק מהמסלול הזה.‬
‫אהפוך את הדגם של 10 ס"מ לרכב על ארבעה גלגלים.‬
‫תראה, אייאן, אני צריך לחזור לענייניי.‬
‫שמחתי להכיר אותך.‬
‫תמשיך להיות לא הגיוני, תכעס.‬
‫אבל אל תנסה להיות אני.‬
‫אדוני, אתה לא מוכן להודות שעשיתי משהו שונה, לא?‬
‫אני מניח שאתה צודק.‬
‫לא אעשה את זה, כי כרגע, המכונית שיצרתי היא הגאווה שלי.‬
‫- נתחיל במבחן. - אר-בי, אנחנו מוכנים.‬
‫כביש מעגלי פנימי‬
‫מהירות 188 קמ"ש‬
‫הגענו ל-200.‬
‫ברוכים הבאים‬
‫מהירות 240 קמ"ש‬
‫- הגענו ליעד! - כל הכבוד, חבר'ה!‬
‫- 280 קמ"ש? - 294 קמ"ש, ליתר דיוק.‬
‫מתחת למהירות של 250 קמ"ש, המכונית שלך מביסה מכוניות אחרות.‬
‫לדעתי המכונית שלי יכולה להביס את שלך בקלות רבה.‬
‫למה הוא עושה סיבוב נוסף?‬
‫בבקשה, תעצור.‬
‫- תראה לי תעודת זהות. - אראה לך.‬
‫תעודת הזהות.‬
‫מהירות 234 קמ"ש‬
‫אר-בי, חצית 256.‬
‫אר-בי, תאט.‬
‫הצמיגים עלולים להתפוצץ. תאט!‬
‫אר-בי, בבקשה תאט.‬
‫אר-בי, אתה צריך להאט.‬
‫חבר'ה, משהו לא בסדר. אני לא יכול להזיז את הרגליים.‬
‫זה נפוחית. פהקן.‬
‫הדג הזה מכיל רעלן טטרודוטוקסין.‬
‫זה חומר רעיל מאוד.‬
‫ברגע שמזריקים אותו,‬
‫בתוך כמה דקות, אתה הופך למשותק מהצוואר ומטה.‬
‫הצלחתי להשיג רק 20 מ"ל טטרודוטוקסין.‬
‫ובסופו של דבר, הוא גורם למוות.‬
‫אר-בי, תאט. בבקשה תאט!‬
‫עברת את מגבלת המהירות. אר-בי, תאט!‬
‫אלוהים!‬
‫אוי ואבוי. תראה.‬
‫הכול נפל.‬
‫זין!‬
‫אבא היה צריך לשלם את מחיר הגאווה שלך.‬
‫הגאווה מובילה את האדם לסופו.‬
‫ראית את גאוותך.‬
‫עכשיו תראה את סופך.‬
‫ידיעה בלעדית.‬
‫היום רוצח הרוואנה התעלל למוות בקורבן נוסף.‬
‫טרם נחשף שמו של הקורבן.‬
‫נודע לנו שהיום‬
‫על פי החשד, מדובר בשותפו של ג'יי ברציחות.‬
‫כן, פישלנו. זה לא מה שרצית לומר?‬
‫אבל, מר מאתור, הפסדנו במערכה, לא במלחמה.‬
‫- התוכנית הבאה שלנו... - מר קאול.‬
‫זאת בדיחה בשבילך?‬
‫כביר הזהיר אותך שרמניש הוא המטרה הבאה,‬
‫והוא זיהה את האקדח המזויף.‬
‫ואתם לא עשיתם שום דבר בנדון?‬
‫מעכשיו, רק אדם אחד ינהל את החקירה הזו.‬
‫תחזירו את כביר סוואנט. זאת פקודה ישירה שלי.‬
‫ותנו לו לבצע את עבודתו.‬
‫אולי שיטותיו שגויות, אבל השוטר לא טועה.‬
‫מצלמה 3‬
‫בבית, הוא נראה תמים כל כך, הדפוק הזה.‬
‫אדוני, אתמול בלילה גב' ראהילה נפגשה עם מר כביר בביתו.‬
‫אבל, אדוני, בבקשה אל תגיד לגב' ראהילה שסיפרתי לך.‬
‫בבקשה, אדוני.‬
‫הגיע הזמן לתרופה שלי. זה...‬
‫תתחיל לדבר או שלא תוכל לקחת אותה.‬
‫אתה מחזיק סוכריות בבקבוקון ומעמיד פנים שזאת תרופה.‬
‫למה לא לקחת אותם?‬
‫למה לא?‬
‫תגיד לי.‬
‫למה לא?‬
‫- תגיד לי! - כי ראיתי את אבי‬
‫מכניס גלולות מורפיום לפיה של אמי במשך רוב ילדותי.‬
‫כשזה קורה, אתה מרגיש שהכדורים הם כמו קליעים!‬
‫לכן לא נטלתי אותם!‬
‫וכן!‬
‫כאבה של אימי לא שכך, אבל הסתיים לעד!‬
‫היא מתה!‬
‫אני לא רוצה להירפא.‬
‫אני רוצה לחיות את חיי כים סוער!‬
‫הגאות, השפל.‬
‫אתה לא מבין, נכון? אף אחד לא מבין.‬
‫הפלת אותם.‬
‫במהלך האשפוז, הכרת את ג'יי.‬
‫התיידדתם.‬
‫למה אתה עוזר לו?‬
‫למה אתה נפגש עם בתי?‬
‫תראה, כביר, אני אדם רע יותר מאשר טוב.‬
‫אם ראהילה תסתבך בכל צרה שהיא, אהרוס את חייך.‬
‫אני שונאת את עצמי, כביר.‬
‫בכל יום דפוק.‬
‫אתה יודע...‬
‫ידידי, אלן?‬
‫הוא בכלא.‬
‫ואני לא יכולה לעשות שום דבר בקשר לזה.‬
‫באותו הלילה, הוא היה איתי, אבל הוא לא נקב בשמי.‬
‫הוא ניסה בכל כוחו להציל אותי.‬
‫מה עשיתי?‬
‫לא הצלחתי לשכנע אפילו את אבי לעזור לו להשתחרר.‬
‫הוא אמר לי להתרחק‬
‫כי אנשים רבי עוצמה רבים מעורבים בזה.‬
‫אחרי שהוא הבין את התוכנית שלך, אלן שינה את הודעתו,‬
‫וסיפר שראהילה הייתה איתו במונית.‬
‫ואלו פרטי חברת המוניות שממנה הם הזמינו את המונית.‬
‫המונית הוזמנה לבית של אלן.‬
‫אבל המונית עצרה בדרך כדי לאסוף את ראהילה.‬
‫כלומר, בבית שלך.‬
‫למה ששוטר הגון ינצל את כוחו כדי להגן על בתו?‬
‫אולי הכול שקר.‬
‫אבל האמת...‬
‫אתה יודע איך בית המשפט...‬
‫מה שאני עומד לומר לך...‬
‫חייב להישאר בחדר הזה.‬
‫ביום 24 בפברואר, חוות צ'הטרפור. אלן דסוזה, ראהילה קאול ואתה.‬
‫כאן.‬
‫- תודה. - ומה זה?‬
‫מר אקאש.‬
‫ראיתי אותה קודם.‬
‫תבלו.‬
‫היי, זאת לא מי שניפצה את הבקבוק על הראש שלך?‬
‫בת זונה, מה את חושבת שאת? מלכה?‬
‫לפני שלוש שנים‬
‫היא לא נותנת לי לנשק אותה והיא...‬
‫- היי! - אעשה מה שארצה, מנוול!‬
‫- מי הבחור הזה, קסארי? - מי?‬
‫הוא? אלן.‬
‫אתה רואה את הבחורה איתו, ראהילה,‬
‫היא זאת שהזמינה אותו.‬
‫מצאתי אותו. מצאתי את המנוול ברשת.‬
‫תראה את זה. היא אחותו.‬
‫- תיזהרי. - אני בסדר.‬
‫מר סהו, החבילה בדרך. תטפל ביתר.‬
‫פאנקאג', תביא את המכונית.‬
‫- לעמוד שם. - מה קרה, אדוני?‬
‫ראקש, תבדוק היטב. דובי, תבדוק את תא המטען.‬
‫אבל, מה העניין? אני...‬
‫תסלח לי, מה זה?‬
‫- אין לך צו חיפוש. - סומאן!‬
‫- תבדוק אותה כמו שצריך. שקט! - הוא לא נהג.‬
‫- למה לחפש עליו? - שקט!‬
‫אתה לא יודע מי אני, בסדר?‬
‫תבין. זאת הוראה מגבוה.‬
‫- מגבוה? - שר חשוב.‬
‫תן לי לדבר איתו.‬
‫תשכח מזה, זה לא עניין גדול.‬
‫אם זו בתך, נשחרר אותה. אבל לא את הבחור.‬
‫הוא יצטרך להישאר במעצר.‬
‫- מה הבעיה שלך איתו? - תשכח מזה.‬
‫זה קשור לתקרית בעבר.‬
‫לא יכולתי להעניק לה אהבת אם.‬
‫הייתי צריך להתייחס לראהילה לא כאבא, אלא כחבר.‬
‫ועכשיו זה לא בידיו של אבא לחלץ את ראהילה מהתסבוכת הזאת,‬
‫זה בידיו של... חבר, אלן.‬
‫אתה בחור, אתה יכול לצאת מהתסבוכת הזאת.‬
‫אני אוציא אותך מכאן.‬
‫אבל החברה שלנו לא אדיבה בכלל כלפי נשים.‬
‫ואתה יכול לסרב.‬
‫אבל ראיתי משהו בעיניים שלך...‬
‫ובעיניים של ראהילה...‬
‫עליתי למונית מבית החווה.‬
‫אבל הייתי לבד במונית.‬
‫זאת דרך מצוינת להחזיר טובה.‬
‫אדוני, תבין שאנחנו כאן כדי להחזיר את הטובה.‬
‫היריב הפוליטי שלך, באסאנט ראג' סינג.‬
‫והאישה היא אוונטיקה רנא, אשתו של יו"ר מפלגתו.‬
‫זכינו בכל הקופה, בכל הקופה.‬
‫אבל תמורת הטובה הזאת...‬
‫אנחנו צריכים שתחזיר לנו טובה.‬
‫אלן.‬
‫וההבטחה שלך ל...‬
‫לשמור על הפגישה הזאת בסוד.‬
‫הוא בחור חכם, מר קאול.‬
‫אגף הפשע‬
‫אדוני, הקשר של ראהילה לתיק הזה,‬
‫הכול נמחק.‬
‫זה יישמר בסוד.‬
‫הכול נמחק.‬
‫כביר, ניצחת, אבל...‬
‫ניצלת את בתי כדי להביס אותי.‬
‫אין שום הבדל בינך לביני עכשיו.‬
‫אדוני, אתה גם לא רע כמו שאתה מנסה להיות.‬
‫וחכם, בכלל לא.‬
‫- סליחה, אדוני - כן?‬
‫אדוני, הלכתי לביתו של ד"ר סידהארט. אף אחד לא פתח את הדלת.‬
‫ואז...‬
‫כביר סוואנט סגן מפקד המשטרה‬
‫תגיד לי.‬
‫כשניגשתי לבית החולים לחולי נפש,‬
‫גיליתי שהוא השאיר מכתב שאומר...‬
‫איך זה נקרא? מרכז התחדשות.‬
‫- שהוא יישאר שם כמה ימים. - בסדר, תגיד לפראקש.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תארוז את זה בשבילי, בבקשה.‬
‫- הלו? - שירלי, זה נעשה.‬
‫אחיך יחזור הביתה. הוא ישתחרר.‬
‫מה?‬
‫אבל איך?‬
‫ככה הדברים עובדים. קצת שקר, קצת אמת.‬
‫פראקש יהיה בקשר איתך. תשמרי על עצמך.‬
‫המכון המרכזי לבריאות הנפש ד"ר סידהארט סגל - פסיכיאטר‬
‫- תיכנסי. מייד אגיע. - בסדר, גברתי.‬
‫וטרינרים מקס‬
‫קושוואהה, היא באה לקראתנו.‬
‫באתי לחסן את גופי.‬
‫זה לוקח זמן.‬
‫קחו את זה.‬
‫הנה, יש שם כמה עוגיות.‬
‫הקפה המיוחד שלי, כדי להעביר את הזמן.‬
‫גברתי, תצטרכי לחכות.‬
‫הקדמת בחצי שעה לתור שלך.‬
‫- אני מצטערת מאוד, אני... - כן, בבקשה.‬
‫התבלבלתי בשעה. זה בסדר, נחכה.‬
‫- ראג'ני, תקשיבי, תישארי כאן. - כן, גברתי? בסדר.‬
‫- אני צריכה לבצע כמה שיחות. - בסדר.‬
‫גופי. לא לזוז. כלב טוב.‬
‫אבהה, ויקטור נתפס.‬
‫ועכשיו אני לא יודע...‬
‫מה יקרה לי אחרי שעשרת הראשים של ראוואנה ייעלמו.‬
‫לך ולסיאה מגיע יותר.‬
‫את צריכה לראות את סיאה גדלה.‬
‫ואתה חושב שיהיה לה טוב יותר אם תאבד את אביה.‬
‫אתה חושב שהיא תבין אי פעם משהו מזה?‬
‫זה לא מקדש אקשרדהאם?‬
‫כן, אדוני.‬
‫איך יכולת אפילו לחשוב כך?‬
‫איך יכולת לחשוב רק על עצמך?‬
‫לא נלחמתי בקרב הזה איתך רק כדי לראות אותך מת.‬
‫באגף הפשע, אני...‬
‫לא התפשטתי כדי לגדל את סיאה לבד.‬
‫תראה את זה.‬
‫גן עדן‬
‫זה לא רק ציור, אבי.‬
‫זה החלום של סיאה, והיא קוראת לו גן עדן.‬
‫זה לא מקום דמיוני, אימא.‬
‫ובגן העדן הזה, אתה, סיאה, גופי, ואני גרים ביחד.‬
‫ואתה יודע מה היא אמרה לי?‬
‫אקח אותך ואת אבא לשם.‬
‫אף אחד לא יפריע לנו בגן עדן.‬
‫לא יהיה גם דוד רע.‬
‫אנחנו באמת יכולים ללכת לשם, נכון, אימא?‬
‫אבי, אתה עושה את זה בשבילנו, נכון?‬
‫זאת לא חובתנו להעניק לה את גן העדן הזה?‬
‫אני יודעת שאין כפתור איפוס בחיים.‬
‫אבל גם אם ג'יי יקבל את מה שהוא רוצה, מה יקרה איתנו?‬
‫ראשית, כל זה קרה למען סיאה, ואחר כך למעננו, נכון?‬
‫אבל אחרי כל זה, אנחנו יכולים להתחיל חיים חדשים.‬
‫הרחק מכל זה.‬
‫לא משנה היכן.‬
‫כי העיקר שנהיה ביחד, אבי.‬
‫גם אם נזכה לחיות רק כמה רגעים ביחד.‬
‫כל זה יהיה שווה, אבי.‬
‫תדבר. מי הקורבן הבא?‬
‫- בסדר, אומר לך. - איפה ג'יי?‬
‫תספר לנו.‬
‫אידיוט, אתה רק מעמיד פנים, דפוק!‬
‫פראקש.‬
‫כן, ג'יי-פי?‬
‫הגעתי לבית החולים לשאול על ויקטור.‬
‫במהלך החקירה, מצאתי כאן את מקום המסתור של הדפוקים.‬
‫- אדוני, תגיע מהר. - בסדר.‬
‫פראקש, קח אותו איתנו.‬
‫קדימה.‬
‫קום! הנבל אוכל סוכריות שנועדו לילדים. בוא!‬
‫הם בנו אגף רפואי לנשים כאן.‬
‫ויקטור עזר לגייס את הכסף.‬
‫לכן הייתה לו גישה מלאה וישירה למקום הזה.‬
‫חשבנו שהוא מנסה לעזור לנו,‬
‫אבל לא היה לנו מושג שמשהו כזה...‬
‫ויקטור, מה כל זה?‬
‫אדוני, אתה חייב להודות שכל זה היה גאוני.‬
‫נכון, מר כביר?‬
‫צפית בשמונה קורבנות מתים.‬
‫עכשיו התשיעי.‬
‫אנוכיות ברון אווסטהי‬
‫עמותת אווסטהי לרווחת הילדים‬
‫תרגום כתוביות: בתיה מולכו‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬