‫אני רוצה ללכת הביתה.‬
‫בית חולים אס-קיי‬
‫נחטפנו. קוראים לנו גאיטרי וסיה.‬
‫האיש שאיתנו הוא החוטף. תתקשרו בבקשה למשטרה. הצילו‬
‫דוד רע‬
‫לנשום אל הצללים‬
‫נרקומנים אנונימיים‬
‫אנגד פנדיט‬
‫כל יום, אותו דפוס.‬
‫צעידה בפארק ב-8:00 מדי בוקר,‬
‫ואז הולך לבית המרקחת ב-10:00.‬
‫משתתף בפגישת נרקומנים אנונימיים שלוש פעמים בשבוע.‬
‫בלי חברים, בלי משפחה, בלי חיי חברה. רק עבודה, בית, עבודה, בית.‬
‫זו סתם שגרה רגילה.‬
‫אדם כזה, איך הוא הגיע לכלא?‬
‫תקופת לימודי הרפואה שלי תמה כמעט.‬
‫חששתי מאוד שמא אעבור או איכשל.‬
‫ומשום כך, עשיתי טעות ענקית.‬
‫אני עדיין חש נבוך‬
‫לדבר על הדברים שקרו בכלא.‬
‫הכלא היה ממש גיהינום לאנגד.‬
‫הוא ריצה שבע שנות מאסר,‬
‫ומדי לילה אחרי כיבוי האורות,‬
‫הוא נאנס.‬
‫אבהה, כל לילה.‬
‫אחרי כל שנות האונס וההתעללות, כשהוא שוחרר לבסוף,‬
‫הוא היה אדם שבור.‬
‫וכדי להתמודד עם הדיכאון שלו, הוא התחיל לצרוך סמים.‬
‫הוא היה נרקומן במשך שלוש שנים.‬
‫בגלל כל זה, הוא התרחק גם ממשפחתו.‬
‫אבל הוא שיקם את חייו מחדש.‬
‫בעזרת נרקומנים אנונימיים, הוא נאבק בהתמכרות שלו.‬
‫הוא השיג תעודת רוקח ופתח את בית המרקחת שלו.‬
‫בית מרקחת פנדיט‬
‫אנגד עבר כבר הרבה בחייו.‬
‫ועכשיו זה?‬
‫זה לא מגיע לו.‬
‫זה לא.‬
‫היי, מה שלומך, יקירי?‬
‫טוב, תשמע, יצאתי כרגע. אתקשר אחר כך, טוב?‬
‫להתראות.‬
‫חבר?‬
‫לא חבר.‬
‫מה לגביך?‬
‫יש לך חברה? אישה?‬
‫אז, ג'יי, אני חושבת שזה המעיל החביב עליך.‬
‫רק שנייה.‬
‫היי, אלן. מה קורה?‬
‫לא. הייתי במזנון.‬
‫כלומר, אני עוד שם. יש הפסקת תה.‬
‫כן, אטפל באשרה.‬
‫דיברתי עם הסוכן.‬
‫כמובן, אבקר אותך שם.‬
‫אחרת למה לדעתך אני שולחת אותך לשם?‬
‫כדי שאוכל גם לבוא לארה"ב.‬
‫טוב, אל, אני צריכה לסגור עכשיו.‬
‫אצלצל ביום ראשון, טוב?‬
‫נשתמע. ביי.‬
‫סליחה, זה היה אחי הצעיר.‬
‫הוא לומד בפנימייה בשימלה.‬
‫הוא אומן מדהים.‬
‫אתה יודע מה? הוא התקבל לבית ספר ממש נחשב בפילדלפיה.‬
‫בזכות כישוריו בלבד.‬
‫גם אני למדתי בפנימייה.‬
‫באמת? איפה?‬
‫נייניטאל.‬
‫אין אלוהים מלבד אללה ומוחמד הוא שליחו...‬
‫כן, אבינש, נראה שהציור של סיה.‬
‫כן, תבוא בהקדם.‬
‫- רנג'יט. - כן, אדוני.‬
‫- אני רוצה עותקים צבעוניים מזה. - כן, אדוני.‬
‫ואיפה זבה?‬
‫זה לא כמו שאתם חושבים.‬
‫מה נבער בזה?‬
‫זו לא רק אני,‬
‫הצוות כולו עובד על החקירה סביב השעון, ואני...‬
‫גם מחוגים עובדים סביב השעון, גברתי.‬
‫אבל הם יעצרו את כל זה?‬
‫כבר בוצעו שתי רציחות,‬
‫והן שודרו בשידור ארצי.‬
‫ולא תפסתם אפילו חשוד אחד.‬
‫חשוד...‬
‫אנשים החלו להפיץ בדיחות על החקירה ועל אגף הפשיעה בדלהי.‬
‫תראו, החקירה היא כמו אגרטל שביר.‬
‫אם לא נטפל בה בזהירות מרבית, היא תתנפץ.‬
‫החקירה אולי תתנפץ ואולי לא,‬
‫אבל מי ימנע מהדימוי של כביר סוואנט להתנפץ?‬
‫תראי, אבהה, אני ממש לא יודע מהו הציור הזה.‬
‫כלומר, זה יכול להיות כל דבר.‬
‫אבל תראי, אסור שבאגף פשיעה ירגישו שידוע לנו על סיה, טוב?‬
‫תצטרכי להיות זהירה מאוד כשאת שם.‬
‫בסדר.‬
‫אני מגיע בעוד 15 דקות, תתכונני. ביי.‬
‫אדוני, חלפו חודשיים, אנחנו עדיין חגים במעגלים.‬
‫וכמה זמן אצליח לשטות בתקשורת עם תירוצים מטופשים ואידיוטיים לגמרי?‬
‫המדיות החברתיות ומשפחות הקורבנות,‬
‫כולם הוגים תאוריות קונספירציה משלהם על החקירה.‬
‫ואני צריכה להתמודד עם כל זה.‬
‫- תירגעי, זבה. - אדוני, אירגע...‬
‫כשהצוות הממונה יפסיק להיות רגוע בחקירה.‬
‫הרפיון שלהם משפיע עלינו.‬
‫על הצוות כולו, אדוני.‬
‫סיימת?‬
‫מגנה - היי מחפשת אותך. תתקשר.‬
‫תראי, זבה, זה רוצח לא רגיל,‬
‫וזו חקירה לא רגילה.‬
‫אז אם דרוש זמן, כך יהיה.‬
‫באשר לצוות, כביר מתקדם איתם בקביעות.‬
‫ואני בטוח שבקרוב תהיה פריצת דרך נאה.‬
‫- אבל, אדוני, איך... - תאמיני, זבה.‬
‫בחייך, תהיי סבלנית.‬
‫טוב, כביר, תגיד לי, מה עלינו לעשות כדי לשלוט בתקשורת?‬
‫צו איסור פרסום, אדוני.‬
‫בוא נשיג צו בית משפט ונודיע לתקשורת‬
‫שבלי רשות מאיתנו,‬
‫אסור להם לשדר סרטוני רצח בשידור ארצי.‬
‫בינתיים, הבעיה תיפתר.‬
‫זה רעיון טוב מאוד, לדעתי.‬
‫הרי לך, זבה.‬
‫אדוני.‬
‫שיחה נכנסת מגנה‬
‫- מבקש רשות ללכת, אדוני. - תשב, כביר.‬
‫יש לי משהו אחר לדון בו איתך.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אדוני.‬
‫אדוני, ד"ר סבהארוול נמצא פה עם אשתו.‬
‫- טוב, תכניס אותו. - כן, אדוני.‬
‫דוד רע‬
‫אדוני, זה בוודאות ציור של סיה.‬
‫זה נהדר! לזה קיוויתי.‬
‫אבהה...‬
‫היא בחיים.‬
‫סיה שלנו בחיים.‬
‫את לא מבינה? זה אומר שסיה בחיים.‬
‫סיה בסדר גמור. היא בחיים.‬
‫היא... בחיים.‬
‫אבי. ידעתי... ידעתי שהיא בחיים.‬
‫אמרתי לך. ידעתי...‬
‫אדוני, איפה מצאתם את זה?‬
‫ואסאנט ויהאר.‬
‫בחור מצא את זה בכביש בטיול הבוקר שלו.‬
‫והכתב הזה?‬
‫הוא שייך לנעדרת השנייה, גאיטרי.‬
‫גם הוריה באים הנה לאשר את זה.‬
‫אבינש, זה הרמז הראשון שלנו מזה חודשים.‬
‫שיגרתי צוותי חיפוש.‬
‫אבהה.‬
‫גאיטרי...‬
‫אני חושב על טובתו של אבינש,‬
‫אבל למה אנחנו מערבבים מרק אחד באחר?‬
‫המרק שלנו... כלומר, החקירה שלנו עוסקת ברוואנה הרוצח.‬
‫ואדוני, תיקי נעדרים מטופלים במחלקה אחרת.‬
‫אלה אולי מרקים שונים,‬
‫אבל ייתכן שהשף זהה.‬
‫או שלדעתך כל הפושעים בדלהי התחילו לצלוע?‬
‫מה הכוונה?‬
‫תביט ברגלו הימנית.‬
‫- היא לא קצרה יותר? - נכון.‬
‫לא נדמה שהוא צולע?‬
‫אדוני, זה ציור של ילדה, לא קלסתרון משטרתי.‬
‫אין שום היגיון בציורי ילדים.‬
‫כשהבת שלי מציירת סוס, הוא נראה לי כמו חמור.‬
‫תספר לי על זה.‬
‫חומץ לבן‬
‫אקונומיקה‬
‫שיקום אינו יעד אלא מסע.‬
‫בסדר? עכשיו, משקנית כרטיס,‬
‫שב ליד החלון ותיהנה מהנסיעה.‬
‫- תודה. ביי. - ביי.‬
‫תסלח לי?‬
‫סוף סוף תפסתי אותך.‬
‫הבחנתי בך גם בפעם שעברה,‬
‫אבל לפני שאמרתי "היי", "שלום", או משהו, הלכת.‬
‫היי, אני מגנה.‬
‫- שלום. - ומי אתה?‬
‫חדש.‬
‫בחיים לא הייתי מנחשת.‬
‫אז איזה סם מביא אותך לכאן?‬
‫הו, לא. אני לא... אני רק...‬
‫תודה לאל!‬
‫חשבתי שעזבת את דלהי בגללי.‬
‫פה?‬
‫היי, כביר.‬
‫מגניב! אתם מכירים?‬
‫כלומר, אני מכירה אותו. ומי אתה?‬
‫- למעשה, אני פסיכיאטר. - וואו.‬
‫מטופל שלי רוצה להירשם לתוכנית 12 השלבים שלכם.‬
‫אז החלטתי לבוא לכמה מפגשים פתוחים ולבדוק את זה.‬
‫נו, ותמליץ?‬
‫- כן, מרשים מאוד. - כן, ג'יי-פי.‬
‫לא, זה בסדר. פראקאש יודע.‬
‫כבר הוצא צו איסור פרסום?‬
‫אנשים רבים מצאו פה עזרה.‬
‫למנוע מהם לשדר סרטוני פשע.‬
‫אני יודעת שיש טיפול פסיכולוגי וכולי,‬
‫אבל קשה מאוד לאנשים לקום‬
‫ולומר על עצמם דברים ו...‬
‫אני בטוח.‬
‫בכל אופן, תקשיבי, אני מצטער מאוד, עליי ללכת.‬
‫אבהה מחכה.‬
‫- בהצלחה. שמחתי להכיר אותך. - כן, תודה.‬
‫- תמשיכי בעבודה הטובה. - תודה.‬
‫- להת', כביר. - להת'.‬
‫תמשיך לבקר אותנו, ד"ר.‬
‫פסיכיאטר.‬
‫הוא לא אמר לי את שמו.‬
‫ד"ר אבינש סבהארוול.‬
‫בעצם, עובד שלנו שמע כל מה שקאנה אמר באותו יום,‬
‫והוא אמר לי...‬
‫אני ממש מצטערת. אסור היה לי לומר...‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫- סליחה. - לא. זה בסדר.‬
‫- זה לא בסדר. - זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר, לא היית צריך להכות אותו.‬
‫לבדך.‬
‫היית צריך לקרוא גם לי.‬
‫זה היה משמח אותי מאוד.‬
‫אני רק רוצה...‬
‫בסדר.‬
‫בפעם הבאה נעשה את זה ביחד.‬
‫אז מפגשי נרקומנים אנונימיים כבר לא בטוחים.‬
‫כן. אני לא יודע איך כביר הגיע לשם.‬
‫אבהה...‬
‫עד עתה הצלחתי לגרום לכולם להאמין‬
‫שאלה מעשיו של החוטף.‬
‫אבל...‬
‫מה עכשיו?‬
‫אצטרך להיחשף.‬
‫אצטרך לפגוש את אנגד.‬
‫אין לדעת, אולי אחלץ ממנו מידע חדש.‬
‫אבי, זה רעיון לא טוב לדעתי.‬
‫אוזלים לנו הזמן והחלופות.‬
‫תראי...‬
‫תסמכי עליי. אין דרך אחרת.‬
‫נדבר אחר כך. ביי.‬
‫המוסד למדעי הרפואה ולמחקר בדלהי‬
‫תעצור, אשלם לך עכשיו.‬
‫האוכל היה לא רע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫לא יודע, אני מרגיש לא טוב.‬
‫- אולי יש לי שפעת או משהו. - בוא הנה.‬
‫כנראה נדבקת בשפעת שמסתובבת בקמפוס. זה בסדר.‬
‫קח ספרוקס ותנוח קצת, מחר תהיה בסדר. בוא.‬
‫מה לעזאזל, פג התוקף של התרופה.‬
‫זה בסדר, אחי, תן לי אחד.‬
‫ואם תמות?‬
‫לא אוכל לטפל במרפאה שלנו לבדי.‬
‫תחכה, מייד אשוב.‬
‫יציאת חירום חדר צוות‬
‫היי, מר פנדאי.‬
‫תקשיב.‬
‫תחכה עד שאחזור, אני חייב לשירותים.‬
‫לשותף שלי, אבינש, יש חום גבוה.‬
‫רק אקח ספרוקס מהעזרה הראשונה.‬
‫אל תעצור אותי.‬
‫טוב, יודע מה? רק תפתח את הדלת.‬
‫עד שתחזור,‬
‫אקח תרופה ואחזיר את המפתחות.‬
‫אל תתעסק עם שום דבר, שלא יפטרו אותי.‬
‫אפילו עם בנות לא התעסקתי, על מה אתה מדבר?‬
‫חשבת שאפלרטט עם גיר וסמרטוט?‬
‫אני פה כבר חמש שנים.‬
‫רפואה שנה ד'‬
‫היי, תסתכל לאן אתה הולך! אתה עיוור?‬
‫שרפה!‬
‫פנדאי!‬
‫פנדאי, פתח את הדלת, מנוול!‬
‫פנדאי! שרפה!‬
‫שמישהו יפתח את הדלת!‬
‫החדר עולה באש! פנדאי!‬
‫שמישהו יפתח את הדלת!‬
‫תפתחו את הדלת!‬
‫תסתכלו למטה... המפתחות!‬
‫אבינש!‬
‫- אדוני, פחדתי. - זוז.‬
‫- אדוני, תנסה להבין. - זוז.‬
‫רציתי לשרוף רק את דפי התשובות, אדוני.‬
‫בסדר.‬
‫אדוני, לא ידעתי שהימאנשו בפנים.‬
‫- אדוני, פחדתי. בבקשה. - קדימה.‬
‫לקחת את זה לפני השינה או אחרי?‬
‫אחי, האל יאמה יבוא לתת לך כדור אחרי שתישן?‬
‫בהולה, תפסיק לדבר שטויות.‬
‫אדוני, קח לפני השינה, ואחרי האוכל.‬
‫- טוב, תודה. - על לא דבר, אדוני.‬
‫תן לי טבליות ספרוקס, בבקשה.‬
‫בהחלט.‬
‫אני מצטער, תסלח לי.‬
‫אנגד?‬
‫אבינש סבהארוול.‬
‫למדנו יחד בבי"ס לרפואה.‬
‫- זוכר? - כן.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫אתה זוכר את תה הג'אגרי של שאבאן?‬
‫בוא נשתה כוס תה ונעלה זיכרונות.‬
‫בוא.‬
‫עכשיו... אולי ביום אחר.‬
‫החנות פתוחה בשעה כזאת. יהיה קשה.‬
‫נחזור מהר. בוא.‬
‫מה מביא אותך לכאן?‬
‫אתה... גר פה באזור?‬
‫לא, באתי הנה לבקר חבר. אבל נתקלתי באחר.‬
‫אנגד, תמשיך הלאה.‬
‫קל לך לומר.‬
‫תסמוך עליי שזה לא.‬
‫בכל אופן, מה לגבי החנות הזאת?‬
‫השלמת את התואר שלך ברפואה?‬
‫איך יכולתי?‬
‫כשהשתחררתי מהכלא,‬
‫חיי והביטחון שלי נדפקו שניהם.‬
‫לאבי הייתה חלקת אדמה בכפר.‬
‫מכרתי אותה וקניתי את החנות.‬
‫- איך הולך? - טוב.‬
‫ואיך המשפחה שלך?‬
‫כן, הם בכפר שלי. אני לא הולך לשם. הם בטח בסדר.‬
‫- בהולה! - כן, אחי.‬
‫תפעיל את הגנרטור.‬
‫אני מנסה, אבל הוא לא נדלק.‬
‫- אני חושב שהוא מקולקל. - אז תתקשר לחברת החשמל!‬
‫התקשרתי. אמרו שהחשמל יתחדש עוד שעה.‬
‫שעה...‬
‫היי, תעשה משהו!‬
‫אנגד, תראה, אני אזוז.‬
‫בפעם הבאה, תה בוודאות, טוב?‬
‫אבינש.‬
‫מי יודע מה ילד יום?‬
‫בוא נלך לשתות תה.‬
‫גופטה חטיפים‬
‫קשה להתגבר על התמכרות לסמים.‬
‫ותראה את האירוניה בחיים.‬
‫סירופ השיעול שפעם הייתי מכור לו,‬
‫נמכר היום בחנות שלי.‬
‫במרשם רופא.‬
‫זה מסע.‬
‫אני יושב ליד החלון ונהנה מהנסיעה.‬
‫אבל לפעמים אני חושש, מה יקרה אם אקלע שוב למנהרה.‬
‫נמאס לי להיאבק בחשכה.‬
‫כל לילה כיבו את האורות,‬
‫ואנשים אקראיים נכנסו לתא שלי.‬
‫במהרה פחדתי כל כך מהחשכה, שלא ידעתי מה לעשות.‬
‫בהולה, תפעיל את הגנרטור.‬
‫כל האורות בדירה של אנגד דולקים כל הלילה.‬
‫החולשה של אנגד‬
‫היא פחד מהחושך.‬
‫הוא מפחד מהחושך.‬
‫רוטב סיני?‬
‫חומץ.‬
‫השם המדעי הוא חומצה אצטית חלשה.‬
‫אבל זה לניקוי רצפות.‬
‫נוזל רצפות בתוספת אקונומיקה.‬
‫מדע פשוט.‬
‫חומצה אצטית חלשה בתוספת אקונומיקה מפיקים כלור.‬
‫זה גז שקוף, סיה, שברגע שהוא חודר לגרון‬
‫הוא גורם לגירוי עז.‬
‫בגרון שלי?‬
‫שלו.‬
‫- אחותי, ואם כמו בפעם הקודמת... - הפעם לא ניכשל, סיה.‬
‫ואל תדאגי.‬
‫הוא לא יכול לעשות לנו דבר, טוב?‬
‫כי אילו הוא רצה להזיק לנו, הוא כבר היה עושה את זה.‬
‫נכון?‬
‫אז למה להתייאש עכשיו?‬
‫מה תעשה הפעם?‬
‫אמרת את זה כאילו שזו...‬
‫שיחה סתמית בארוחת הבוקר.‬
‫איך תתקן את המכונית?‬
‫איך תפרע את ההלוואה מהבנק?‬
‫איך תבצע רצח?‬
‫זה מה שנהיה מאיתנו?‬
‫אתה חושב שאני נהנית מזה?‬
‫- אבי, זה... - נעשה בשביל סיה.‬
‫כן, אני יודע, אבהה.‬
‫אני אבא אחרי הכול.‬
‫קדימה.‬
‫בואי נחשוב.‬
‫בואי נדמיין לשנייה‬
‫שכל זה יסתיים טוב.‬
‫סיה תחזור.‬
‫החוטף שלה יהיה בכלא.‬
‫הוא יואשם בכל הפשעים.‬
‫ופשוט כך, נהיה פה‬
‫ונאכל ארוחת בוקר, שלושתנו.‬
‫משפחה מאושרת ומושלמת.‬
‫וכשתסתכלי עליי, אבהה,‬
‫מה תראי?‬
‫את בעלך?‬
‫או רוצח?‬
‫אדם שעשה ככל יכולתו להציל את משפחתו.‬
‫בהרס משפחה אחרת.‬
‫נעדרת סיה סבהארוול‬
‫כן, תגיד לי.‬
‫לא, אני בדיוק מסיימת בבית של אנגד.‬
‫השגת כרטיסים?‬
‫לא, אם תרצה לשבת בשורה הראשונה,‬
‫תלך לראות את זה לבד.‬
‫אני רוצה לשבת על מושב רך.‬
‫כן, זה נקרא כורסה. טוב?‬
‫למה? למה בקולנוע?‬
‫לא תאסוף אותי מהבית?‬
‫טוב, אבל תגיע בזמן.‬
‫טוב, אני מנתקת. אני צריכה לעבוד עכשיו.‬
‫אפשר לסמוך עליך, ג'וזף?‬
‫- בשבילך הכול, גברתי. - יופי.‬
‫אז העניין סגור.‬
‫אאקאש באהלה חבר בית המחוקקים‬
‫תביא את זה לכאן.‬
‫מפלגת יובה שאקטי‬
‫תתכבדי בבקשה.‬
‫אם את לא אוהבת בקבוק, יש לנו פחיות במקרר.‬
‫- לא, בקבוק זה בסדר. - אז בסדר.‬
‫למעשה, גברתי, נזפתי במנוולים האלה‬
‫על מה שקרה באותו יום.‬
‫למעשה, אני אף פעם לא חוגג יום הולדת.‬
‫אבל חברי המפלגה הם כמו הילדים שלי.‬
‫אני לא יכול למנוע מהם שמחה.‬
‫אבל כן, זה לא אומר, גברת זבה,‬
‫שהקצין שלך היה אשם באותו יום.‬
‫הכול היה באשמתו.‬
‫אם רצית לתלות כרזות שלי,‬
‫ושלטים, מותר לך היכן שתרצה.‬
‫תעשה כרצונך.‬
‫אבל למה בשעות היום?‬
‫למה בשעות השיא? למה לא בלילה?‬
‫שכן הלילות קרירים יותר וכך גם המזג.‬
‫אז אותך כביר הכה?‬
‫כן, גברתי. אבל זה בסדר...‬
‫מה עשית?‬
‫יש לו חתך עמוק בראש, דם...‬
‫יש שם מישהו?‬
‫היי, למה אתה מחכה? תלך לחבוש את עצמך.‬
‫אנגד?‬
‫אבינש סבהארוול. למדנו יחד בבי"ס לרפואה.‬
‫זוכר?‬
‫- אנגד, תמשיך הלאה. - קל לך לומר.‬
‫תסמוך עליי, זה לא.‬
‫סירופ לשיעול‬
‫אתה יודע, שקלתי להתפטר מעבודתי.‬
‫למה?‬
‫- כלומר... - בעצם...‬
‫אם זה בגללי...‬
‫חלילה.‬
‫- סליחה, אני צריכה לענות. - בטח.‬
‫הלו? אנגד?‬
‫מגנה, ידיד ותיק שלי בא לבקר אותי אתמול.‬
‫מימי בבית הספר לרפואה.‬
‫הוא בא לקנות תרופה,‬
‫שהימאנשו הלך להביא מחדר הצוות.‬
‫- הימאנשו... - אנגד...‬
‫כל מה שאני מנסה לברוח ממנו חוזר אליי פתאום.‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫- אני לא עומד בזה. - אנגד, תקשיב.‬
‫אל תתחיל מחדש, טוב?‬
‫אני רואה פה רק חשכה.‬
‫יש לך משהו כרגע?‬
‫יש לך בקבוק?‬
‫תענה לי, אנגד. זה סירופ לשיעול?‬
‫איפה אתה?‬
‫אני בחנות.‬
‫תכניס אותו מייד, תנעל את החנות ולך הביתה. טוב?‬
‫אני באה. אבוא לשם.‬
‫שמעת אותי?‬
‫אנגד. תקשיב...‬
‫איפה הוא גר?‬
‫ניו טאון.‬
‫מי שם?‬
‫תניח לי!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫הצילו! תעזרו לי!‬
‫הצילו!‬
‫מי שם?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מי שם?‬
‫היי!‬
‫זה כאן.‬
‫סושיאלבוק כתוב פוסט‬
‫מעלה‬
‫הלו, שאנקי.‬
‫כן, רק שנייה, אני יוצאת ממעלית.‬
‫רק שנייה... תודה.‬
‫שאנקי, כן, אמרתי...‬
‫אמרתי, למה לא תעשה את כל התיקונים.‬
‫רק דקה, גברת, תני לי לעזור.‬
‫תני לי את זה.‬
‫- בואי. - תודה.‬
‫כן, שאנקי. אתה שומע אותי עכשיו?‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫סרטון הועלה‬
‫כן, תגיד לי.‬
‫טוב, לא, תשלח קודם אליהם.‬
‫כן, ואז תשלח אליי.‬
‫כן. תגיד לי.‬
‫כן, לא, תשלח אליהם. לא, קודם ישירות.‬
‫ואז תשלח אליי, טוב?‬
‫טוב, מגניב. טוב, שאנקי. נדבר אחר כך. ביי.‬
‫היי, האם אנגד...‬
‫אנגד?‬
‫- תודה. אסתדר. - בהחלט.‬
‫- תודה רבה. ביי. - בהחלט.‬
‫כביר! בוא הנה, בבקשה!‬
‫כביר!‬
‫כביר, בוא מהר!‬
‫- מגנה, את בסדר? - כביר, תראה...‬
‫אבדוק אותו.‬
‫הוא בסדר?‬
‫תשחרר אותו!‬
‫- אזמין אמבולנס. - הוא מת.‬
‫כביר, גבר בדיוק יצא מהדירה הזאת.‬
‫הוא ירד במדרגות.‬
‫אנגד פנדיט פרסם סרטון חדש בסושיאלבוק‬
‫כביר.‬
‫הועלה סרטון מהחשבון של אנגד.‬
‫- פראקאש. - כן, אדוני.‬
‫היה רצח נוסף.‬
‫אותו רוואנה הרוצח. - איפה, אדוני?‬
‫אותו דפוס, אותה צליעה. ואותה העלאת סרטון.‬
‫איפה אתה, אדוני?‬
‫- בוואסאנט קונג'. אשלח לך מיקום. - בסדר.‬
‫ותשלח את מז"פ. תביא את כל הצוות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫כביר, הגבר שהרגע עזב, הוא הלך רגיל,‬
‫- הוא לא צלע. - את בטוחה?‬
‫בוודאות לא הייתה צליעה.‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬