PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
O 24 HODIN DŘÍVE
No tak, slečinko, trochu přidej!
Ježíši, zlato, hni sebou. Nelezeš přece po čtyřech.
Ty vole, fakt. To myslíš vážně?
No tak, šlápni na to, kočičko.
Nemáme na tebe celý den.
Do prdele!
Krávo zasraná!
Jak jinak, ženská pitomá.
- Pardon. Jste ze čtvrťáku? - Já jo.
- Snad to pak taky pošleš dál. - Díky, kámo.
- Hej, jak se jmenuješ? - Bruno.
- Můžu, slečno? - To budete hodný.
- S dovolením. - Dobrý den, Basilio.
ALBA: I KDYŽ MI POMÁHÁŠ…
…STEJNĚ TĚ NESNÁŠÍM!
ALBA: JSI OTRAVA BRUNO: MILUJU TĚ
ALBA: JÁ TEBE NE
BRUNO: NO A JÁ TEBE JO ALBA: ZAPOMEŇ NA MĚ
BRUNO: NEMOŽNÉ ALBA: OTRAVNEJ!
S tím kolem běžte po schodech.
Co?
Co se děje?
Přijdu pozdě. Musím jít.
- Ne. - Jo.
Vážně chceš jet autem s cizíma?
- Vadí ti to? - Jedeme na stejné místo.
Můžu se tě zeptat na to samé.
Jo, chceš, abych jel s lidmi, které neznám?
No a co mám podle tebe dělat?
Poslouchej.
Mohli bychom toho využít a říct jim o nás.
Zavřená v autě se čtyřma klukama.
Ne, díky.
Tak jo. Nemáš ráda moje kámoše.
- Bez komentáře. - Jsou lepší, než se zdají.
No…
Když to říkáš.
Budeš…
- Budeš si chtít promluvit s Tirsem? - Jo.
A v pohodě? Nebylo to vážné.
Ne, říkala jsem to tisíckrát. Nic vážného.
Tak jo. Nic mi do toho není…
Poslouchej.
Víš, co jsem se za tu dobu naučila?
Že nesmíš s kolem do výtahu?
Že se nedá žít ve strachu.
Tak klídek.
Jasný?
Co?
Co se děje?
Já jen…
Jsem tu stále,
opilý jako blázen.
Ale troufám si říct,
- že s tebou nechci nic mít. - …nechci nic mít.
- A jsem tu stále, opilý jako blázen. - A jsem tu stále, opilý jako blázen.
- Ale troufám si říct, - Ale troufám si říct,
že s tebou nechci…
Miriam, zlato. Už je tady!
Albo!
Luisito, broučku, pojď dolů. Teta přijela.
- Albo! - Díky.
Já se na tebe tak těšila!
Já se na tebe taky těšil.
- Vypadáš skvěle! - Tobě to sekne!
- Můžu ti pomoct? - Ne. Díky, díky moc.
- Ahoj, Miriam. - No, čekáme na tebe už hodinu.
- A už ji tady máme. - Taky tě ráda vidím.
Jo.
BRUNO: UŽ TEĎ MI CHYBÍŠ
Pardon, domlouvám se s Bego.
Ale pak pokecáme. Už se těším na synovce!
Prcku!
KORPORACE ENTRERRÍOS UVÁDÍ
Jakmile podepíšeme dohody s městskou radou,
těchto 300 hektarů proměníme na dva hotely,
luxusní rezidenční zónu
a tři golfová hřiště.
Exkluzivní turismus, dámy a pánové. Naprostý luxus.
Celý komplex se plánuje na nezastavitelném pozemku, orné půdě.
Spoléháme se na převod, ke kterému nikdy nemusí dojít.
Myslíš, že by tvůj otec investoval miliony
do nereálného projektu?
Závazek naší společnosti ke společenské odpovědnosti
navíc z enviromentálního hlediska zvýší hodnotu půdy.
Díky solárním panelům podpoříme využití obnovitelných zdrojů…
Díky, zlato, ale to všechno mají ve složce.
Jak říkal otec,
převod té půdy je jen otázkou času.
Minutku.
Asi budu muset nechat hodiny zpěvu.
Jsem fakt ráda, že to konečně všem řeknete.
Už jsem to tajemství nemohla udržet.
Lidi se zblázní, až to zjistí.
- Vždyť o nic nejde. - Ty vole.
Hele, vyrostli jsi spolu, ale totálně jste se ignorovali.
A najednou se potkáte v Madridu.
Občas člověk potřebuje odstup, aby věci pochopil.
To je celý.
Ale oni to neví, co?
Ti jeho kámoši.
To se za tebe stydí?
Ne, ale nebyla na to vhodná chvíle.
Jasně.
Hele, už tak toho mám dost.
Tirso?
Jo.
Chce teď být podnikatel.
Zařizuje na pláži stánek s vodními atrakcemi.
Vždycky to s turisty uměl.
Hele…
Nebylo to mezi vámi vážný, ne?
Jakože chvíli jste spolu chodili, rozešli se, pak spolu zase chodili…
Bráchovi blbne Wi-Fi, nestavíš se v baru?
Nezájem.
Proč?
- Nezajdeš tam? - Ne.
- Ne. Kašlu na tebe. - No tak.
Bruno, kurva. Seš otravnej.
Nemusíš skákat jako magor.
Pojď do vody. Akcie ti neporostou, když na ně budeš zírat.
Páni. Jo.
Tak co, Samueli? Jdeš plavat?
Později, až strávím oběd.
Jasně, abys nám neumřel.
Co dělá? Chce tu zůstat celé léto?
Ne, jen pár dní. Něco s dědou, co já vím.
Něco s tebou, šukáš mu ségru.
Klídek jo, je to moje snoubenka.
Ale!
- Opatrně! - Opatrně!
A co tvoje holka? Kdy nás seznámíš?
Jo, co ta tvoje neznámá? Nemůžeš ji ukázat?
A navíc s námi nechtěla jet.
Proč?
- Večer vám ji představím. - Tak jo.
Ale chovejte se.
Je to jasný, bude hnusná.
- To teda. - Naserte si.
Uf, píše mi teta.
Musím jít.
Někdo holt musí pracovat.
Tak jo. Zatím ahoj.
Čau.
Pracovat. To je ale nula.
- Omlouvám se. - Bruno.
V pohodě, Bruno.
Tolik jim závidím.
- Ten tabák tě zničí. - Ne, když ho zničím první.
Navíc teď, když jsme pořád nezačali s výstavbou toho resortu.
Do půl roku musíme začít stavět, Emilio. Půl roku, za každou cenu.
Ta dohoda projde. Věř mi.
Mám věřit politikovi, jako jsi ty?
Měl bys. Zanedlouho budeme jedna rodina.
Tak na tvého vnuka, moji holčičku a na resort!
Jak to jde v hlavním městě?
Studium, práce a tak.
Fajn. Super, však víš.
Věděl bych, kdybys odepisovala.
Promiň.
Někoho máš, co?
Do prdele, Albo.
- Chtěla jsem ti to říct osobně. - Je to vážné?
Hele, řekli jsme si, že když si někdo z nás někoho najde…
Jenže já nikoho nehledal.
Taky jsem nikoho nehledala, ale život jde dál, dějí se věci…
Tobě možná, ale já jsem vidlák a tady se nic neděje.
- Co to říkáš? - To je fuk. Zapomeň na to.
- Je to Bruno. - Jaký Bruno?
Bruno od Clary?
Albo, to nemyslíš vážně.
Vždyť jsi ho nesnášela.
Říkalas, že to bude kretén, jako jeho kámoši.
- Pořádně jsem ho neznala. - Neznala?
Koukni na mě.
Co kdybychom na pár dní odjeli?
Tak jako dřív.
Tirso, prosím…
Víš co?
Běžte do prdele oba. Ty i ten kretén. Jasný?
Jasný.
Jo, běž si.
Budeš stejná namyšlená kráva jako oni!
OVOCE A ZELENINA CLARA
Pořád samé zprávy. Nechceš náhodou tetě něco říct?
- Řeknu ti to zítra. Musím jít. - No to ne.
To ne. Slíbils mi, že tu zůstaneš.
Musíme to vyložit a uklidit.
- Nepočká to do zítřka? - Po akci?
Měls přijet rovnou sem a ne za kámošema.
No jo, máš pravdu. Jako vždycky.
Ať je to kdokoli, může počkat.
No jo.
BRUNO: PŘIJDU POZDĚJI. TETA MĚ ZAPŘÁHLA. MILUJU TĚ
- Hej, Albo, jak to jde v Madridu? - Super. Jak se máš?
- Dobře. - Dobře?
- Jak se vede? - Čau! Jak je?
- Uvidíme se u Kevina? - Jo, dáme drink.
- Tak zatím. - Ahoj.
- Ahoj, jak se máš? - Super.
- Uvidíme se později. - Paráda.
PUB U KEVINA
Tak co, kluci. Těšíte se, nebo jak?
Kámo, dneska to bude úplná fantazie. Že jo, Hugo?
Mohlo by to být boží.
Jestli přijde Bruno, posere to.
Zapomeň na Bruna, bratránku. Podle mě nepřijde. Je přece zaláskovanej.
Tady ho máme.
Jste tu pozdě. Už jsem chtěl jít, mám i jiný věci.
Nějakej namyšlenej, ne?
- Máš ten materiál? - No jasně, že jo.
Je novej, bude se vám líbit.
- Paráda. - Kdo platí?
No, můj drahý bratránek.
Tu máš.
Bezva.
Hele, a co to, o čem jsme mluvili? Ta extra objednávka, co jsem chtěl?
Super.
Jedeme. Paráda.
Hej, Tirso, jestli to nebude fungovat, přijdeme si pro tebe.
Netahejte mě do toho, já jen prodávám.
Měj se.
Jdeme si pro tebe!
A ty okamžitě slez, vole.
PROMIŇ, CHOVAL JSEM SE HROZNĚ
Co ti je?
Když on to vzal děsně špatně.
Víš, lidi bývají ze svých pocitů zmatení.
Vyříkali jste si to. Hotovo, konec.
V životě nemůžeš mít všechno.
Ale…
- Nemám náladu, Bego. - Co?
- Nechci pařit. - Co blbneš?
Strašně dlouho jsme se neviděly.
Bruno přijde. A Tirso ať táhne do prdele.
My si užijeme.
Užijeme si.
- Hej, to ne. - Milá zlatá, žádné ale.
No tak.
Ty a já. Ruku v ruce. Jako vždycky.
No tak mazej. Zítra to doděláme.
- Určitě se chceš osprchovat. - Díky.
A dneska opatrně, prosím.
- Brala bych klidné léto. - Kdyby ses slyšela.
- Dost jsi zlobil. - Nemůžeš si stěžovat, ne?
- Přespím u sebe v bytě. - Jak chceš.
Co ty?
- Co? - Tvoje kabelka.
Jsem fakt šťastná, fakt hodně.
Pojďme na drink.
- Ale, ale. Tak co, holky? - Nazdar.
Panáky?
No tak. Tenhle kluk se bude ženit.
- No tak jo. - Dáme si na ženicha?
Přesně tak.
Hele, nenahrávej mě, jo?
Ale klídek, chlape.
- Na ženicha! - Na zdraví!
- Na zdraví!
Klub vidláků.
Jdu.
Ty vole.
- Co děláš? - Jak je, zlato?
- Co je? Nic jsem neudělal. - Klídek, jo?
- Co ti vadí? - Hej.
- Padej, jo? - Jdi do prdele. Přeháníš.
Nic jsem neudělal.
- Jen tak blbneme. - Hej, vystřel.
Hej, co se děje? Nic jsem neudělal.
- Hej! A ven! - Co to děláš?
Ty taky, ven. I ty, vypadni.
- Ale vždyť si začaly ony. - Padej, kámo.
- Za to můžou ony. - Co to kurva děláš?
- I ty. - Nic jsme neudělali.
Můžeme si promluvit? Prosím.
Hele, chci se ti jen omluvit, jo?
Za všechno, co jsem odpoledne řekl. Ruplo mi v bedně.
Tak jo.
Jo. Neboj se. Chápu to. V pohodě.
- Nevíš, jak moc mi budeš chybět. - Tirso, taky mi budeš chybět.
Ale to neznamená…
Co to děláš?
Jak jsi na nás mohla zapomenout.
- Jo. - Pořád se ti líbím, přiznej to.
- Dost, Tirso. Přestaň. - Do prdele, fakt!
- Ale, ale. - Ty vole!
- Jak je? - Mysleli jsme, že nepřijdeš.
- Jdeme ke Kevinovi? - Ne, teď jsme odešli, dost nuda.
Radši půjdeme do auta, pustíme si hudbu a pojedeme si to svoje.
- Jo, ale chtěl jsem vám ji představit. - Koho? Tvoji holku? V tomhle stavu?
- To těžko. Pojď. - Vole, nebuďte kokoti.
Dáme pivko, představím vás a pak můžeme dělat, co chcete.
Dáme si pár bonbónků a uvidíme.
- Přesně. - Nechci bonbónky.
- Vždyť mě znáte. Užijte si. - Neser!
- Ber ho. Ať nezdrhne. - Ne, chlape…
Jo!
To je ono.
- Hej, Bruno. Ty vole. - Co?
- Poslyš. - Co?
Budeš s ní celé léto, jasný?
Dnešek patří nám.
Ona si taky dneska užije s kámošema.
Jo, nebo ne?
No tak, Bruno.
- No tak. - Hele, dám si jednu…
- No tak! - Jen kvůli tobě.
Bruno zůstává, pánové.
Počkej. Aspoň jí napíšu. Ty vole.
Počkej. Letadýlko letí.
Tak. Otevři pusu. A šup.
A teď do dna, do dna!
Frajer!
- Nenažranec Bruno. - Tak jdeme.
- Ten si dá cokoli! - A jedeme!
Je úplně na sračky.
Hej.
Jdeme.
Hej, hej, hej!
Buď v klidu. Jsi v pohodě?
- Dobrý? - Jo.
Tak jo, paráda.
Tak, postav se. Pomůžu ti.
Pěkně pomaličku.
No pěkně. Pozor.
Jsi v pohodě?
Chceš jít s námi?
Půjdeš s námi, jo?
Hej, počkej. Je mi nějak povědomá.
Jo, ty mně taky.
A ta čubka dokonce dobře chutná.
No tak, ber ji.
Ty vole. Ta Tirsova sračka fakt funguje.
Co jsem ti říkal?
Teď z boku, prosím.
Dej bokem vlasy.
Otoč se, Albo.
Ukaž mi záda.
Odebereme čtyři vaginální vzorky, tři anální a dva z hráze.
Víš, jestli došlo k vaginální i anální penetraci?
Nevzpomínám si.
Provedeme sérologické vyšetření na syfilis, hepatitidu B a HIV.
Albo, v těchto případech doporučujeme nouzovou antikoncepci.
Hned se vrátím.
Bruno!
Jdu dovnitř.
Panebože.
Bruno, vstávej.
Bruno.
Proboha.
V botách. V jakém stavu ses včera musel vrátit.
Sakra. Promiň.
Udělám ti snídani, dáš si sprchu a do práce.
- Kolik je hodin? - Moc hodin.
Ale vážně. Slíbil jsi mi, že se stavíš hned ráno, a ty nikde.
Teď mě čekají dvě zásilky a už mám zpoždění.
To se nedělá.
Hned první noc mi uděláš tohle.
Ale vážně. Neuvěřitelné.
Bruno…
Bruno, kde jsi?
Jsem v nemocnici. Přijď, prosím.
Jako by ti bylo 16. Šestnáct let.
Panebože.
Tyhle večerní akce musí skončit, jasné? Celé léto takhle…
Bruno?
No tak.
Vstávej.
- No tak, Rubéne. Za chvíli přijde Sandra. - Chytej!
Netrefil ses.
BORCI/JACOBO: NĚKDO VZHŮRU?
Dobré ráno.
Včera jsi mě ignorovala.
Byla jsem unavená.
- Jasně. - Mariano, dneska na schůzi…
Nemusíš dnes chodit do kanceláře.
Prosím?
Rubén je doma.
Možná s ním chceš strávit den, nebo…
- Dělat mámu? - Proč ne?
Proč nechceš dělat tátu?
Protože já tady řídím firmu.
Jsi má zaměstnankyně…
a tohle je rozkaz.
Dělej, co říkám.
Když jsi odcházela, nikoho jsi nepotkala?
Už jsem to říkala. Jako poslední si pamatuju,
že jsem byla u Kevina.
To nic.
Jak ti je?
Co ti to provedli, holčičko?
Césare…
Díky, žes přišel.
Není vůbec zač.
A prosím…
Nepřestávej, dokud…
Státní policie si to vezme na starost.
Můžu ti slíbit, že vám pomůžu, jak jen to půjde.
Nechám vás.
Moje holčička.
Přinesli jsme oblečení.
Bruno.
Nic si nepamatuju.
Poslední, co si pamatuju je, že jsem byla v baru, u Kevina.
- Bylo mi zle, tak jsem odešla. - Kam jste šla?
Já nevím. Nic si nepamatuju.
Promiňte, to jsou předpisy.
Já nevím.
Byla jsem v Pubu U Kevina s kamarádkou Bego.
Proč jsi odtamtud odešla?
Bylo mi špatně, tak jsem odešla.
Přesný čas si nepamatuju. Muselo být po druhé, už zavírali.
Odešla jsem
a chtěla jsem najít svého přítele.
- Bruno. Bruno Costa. - Nesledoval vás někdo?
Ne, nevím. Nevzpomínám si. Už jsem to říkala.
Pila jste hodně?
Ne, jen pár drinků. Dva nebo tři.
- Nic víc? - Nic víc.
Měla jste v krvi vysokou hladinu omamných látek, metylendioxymetamfetaminu.
- Co je to? - Extáze.
Byl tam i flunitrazepam.
Ne, měla jsem jen jednu pilulku.
Berete je běžně?
Ne.
No, občas, ale ten večer jsem si vzala jen jednu.
Možná jste po odchodu někoho jsi potkala, dala si…
Já nevím. Nevzpomínám si!
- Říkám, že nevím! - Klid.
Měla jste při odchodu z domu spodní prádlo?
Co je to za otázku?
Albo, je to jednoduchá otázka.
Vypadá to, že mi nevěříte, jako bych si vymýšlela!
Albo, poslouchej. Je to moje práce.
Můžu být sama, prosím?
Šla jste na pláž sama, nebo vás odnesli?
Já nevím! Přísahám, že si nic nepamatuju!
Já…
Do prdele.
Můžu jít domů?
Chci domů, prosím.
Prosím.
Jak je, kámo?
- Jedeme bez něj, ne? - Ne, zavolej mu.
Rád dáváš rozkazy, co?
Dobré ráno, odpoledne, večer. Jak je, Bruno?
Víš, kolik je hodin?
Bruno?
Dám tě nahlas.
Bruno?
Hej!
- Ahoj. - Čau, jsi tam? Čekáme na tebe.
Jsi v pohodě?
- Ne. - Jasně, že ne, ty vole.
Musíš mít kocovinu jako blázen.
Jako my všichni.
- Ne, o to nejde. - Ne? Tak co je?
Jde o to…
- Jde o Albu. - Alba?
- Kdo je Alba? - Včera ji znásilnili.
Ty vole, to je hrozný, ale…
Je v pořádku?
Identifikovali toho parchanta, co jí to udělal?
Ne, zatím ne. Ona…
Ona…
Nic si nepamatuje.
No, Bruno, uklidni se. To bude dobrý. Víš…
Uklidni se? Je to moje holka!
Je to moje holka.
Měl jsem se s ní sejít a…
Kde… Není to…
Bruno…
Jsme tu pro tebe, jasný?
Ano.
Jo, já vím.
Já vím. Díky, Jacobo.
Díky, kluci.
Pak vám zavolám.
- Děláš si srandu? - Lidi, říkal jsem, že je mi povědomá.
- Počkej. Alba? Kdo je Alba? - Alba, Toñova sestra. Od toho…
Toho idiota z baru?
Co s ní kurva dělá?
- Nevím, je to jeho vina. - Jeho?
Kdyby nám řekl, že je to jeho holka, ojeli bychom jinou.
Víte, co se stane, když nás chytí?
- Já jsem voják. Víš, co… - Hej!
Co to sakra říkáš? Nic jsme neudělali.
- Nikdo nikoho neznásilnil. - Ne.
- Neudělali jsme nic, co nechtěla. - Je v šoku…
- A co když si vzpomene? - Můžeš držet hubu, Hugo?
S Brunem je to na hovno.
Je to na prd. To víme. Ale nic s tím nenaděláme, jasný?
No dobře. A co teď?
Půjdeme domů.
Pamatujte, že přes to všechno to bylo boží.
Protože to bylo boží, Hugo, že jo?
- Jo? - Úplnej nářez, vole.
- Fakt nářez. - Jdeme.
Jo, už jsme na cestě.
Až dorazíme, ozvu se.
- Jdeš první? - Já první.
Zastav.
Co se děje? Jsi v pohodě?
Albo, v pohodě?
- Zastav. Zastav auto. - Co ti je?
ŽIVOT JE PODIVNÝ
Stalo se to tady!
Co se děje?
Ne, zlatíčko, neboj. Neboj se.
- Bylo to tady! - Ne.
- Co je? - Bylo to tady.
- Ne, ne. Klid. - Bylo to tady.
Ne, už je po všem. Je konec. Dýchej.
Dýchej, dýchej. Jsem tady.
Jo. To je ono.
Ne, nejsi v pohodě. Vrátíme se do nemocnice.
Ne, musíme jít na policii.
Albo, ne. V tomhle stavu nikam nemůžeš. Půjdeme domů a odpočineš si.
Pojďme domů. Pojď, jdeme.
Jdeme domů. Držím tě.
Jdeme domů.
No tak. Jdeme domů.
Jsem poručice Giner, státní policie.
Kdybyste cokoli potřebovala,
nebo si na něco vzpomněla.
Kdykoli mi zavolejte.
Teď je důležité zavzpomínat.
Jen díky vašim vzpomínkám dokážeme útočníka identifikovat a odsoudit.
Nic si nepamatuju.
Už ani nevím, kolikrát jsem to musela opakovat.
V kolik jste opustila Pub?
Kolem druhé.
Oni… Už zavírali.
Potkala jste se s někým po odchodu z Pubu?
Ne. Nic si nepamatuju.
Už ani nevím, kolikrát jsem to říkala.
Albo…
Pokud si vybavujete nějaká narkotika, měla byste to říct.
Vzala jsem si prášek. Ale jen jeden.
Zpráva z laborky říká něco jiného.
Nechápu to.
Jak si můžete být jistá, když si nevzpomínáte?
Já nevím.
Nenechala jste svou sklenici bez dozoru?
Vaše pití?
Já nevím. Tančila jsem. Možná jsem ho nechala na baru. Nevím.
- Měla jste v krvi vysokou dávku narkotik. - To stačí. Trápíte ji.
Poznáváte je?
Mohli vás sledovat, když jste odešla.
Ano, byli u Kevina, ale vyhodil je.
Pak jsem je neviděla.
Hej.
Už to nezvládám.
Nenecháte ji oddechnout?
Dnes to necháme být.
Děkuji.
Díky moc.
Ano?
Máte poznávací značku?
Už jdu.
Až uklidím byt, odejdeme odsud.
Můžeš rozsvítit, prosím?
Jasně.
Myslíš, že to byla moje chyba?
Tvoje vina?
Obejmi mě, prosím.
Myslíš, že to zvládneme?
Zvládneme cokoli.
- Dobrý den. - Zdravím.
Pojďte za mnou.
Můžeš jít, Rosario.
- Miriam, to je ale překvapení. - Hledám Mariana.
Odešel.
Můžu ti nějak pomoct?
Jasně.
- To je jedno. Přijdu jindy. - Jak chceš.
Vyprovodím tě.
Včera znásilnili Albu, švagrovou.
Bože můj.
- To je strašné! Tady ve městě? - Určitě. Zdrogovali ji.
Chudinka.
Je v pořádku?
Víš, kdo to udělal?
Patří vašemu synovi Rubénovi, že?
Neztratil ho poprvé.
Byl na místě, kde ji znásilnili.
Jak se opovažuješ naznačovat mi, že ti můj syn znásilnil švagrovou.
- Nenaznačuji, oznamuji to. - Ten prsten nic nedokazuje!
No… O tom rozhodne policie.
Jistě, chápu.
Co chceš?
Peníze, Mercedes.
Hodně peněz.
Víš, kde mě najdeš.
Albo.
- Třeseš se. - Nic to není.
Proč nezavoláš Bego?
Podle psycholožky by ti přátelé měli pomoct.
Chyť ji za ruku.
Chyť ji za ruku. Drž ji.
- To je ono. - Drž ji.
- To je ono. - No tak.
Teď jsem na řadě já.
- No tak. - Pusť mě.
Chyť ji za ruku.
Drž ji. Chyť ji za ruku.
Promiň.
- Co? - Je ti dobře?
Měl tetování.
Dýku s vavřínovým věncem.
- Dýku? - Jo.
Na pravé ruce.
Zavolám poručici Giner. Dala ti vizitku, ne?
Bruno!
Jo.
Albo.
Paní poručice? Tady Alba.
Zdravím vás, Albo.
- Odprejskni, budu nadrženej. - Neser, Jacobo.
Otravnej.
Sakra, kde je ten vůl? A pak si stěžuje na nás.
Zasranej dealer.
Hej, hej!
Přestaň, Bruno!
- Byls to ty! Znásilnil jsi Albu! - Dost!
- Kurva. - Byls to ty!
- Zbláznil ses? - Dost!
- Vzpomněla si na jeho tetování! - Takových je milion.
Přísahej, žes to neudělal.
Přísahej.
- Přísahej! Byls to ty? - Klid, kurva! Jo!
Jo, byl to on.
A my taky.
Byli jsme sjetí, neovládali jsme se.
- Nahlásím vás, vy parchanti. - Nehlásíš.
Nepůjdeš na policii. Víš proč? Byls tam taky!
Udělali jsme to my čtyři.
Cože?
Jo.
Ne.
- To není prdel… - Nevěděli jsme, jak ti to říct.
- Víme, jak se chováš, když přebereš. - Přemýšlej, Bruno. Mysli!
Přišels do té uličky. Hugo ti zavolal a tys přišel.
Nechápu, jak jsi nás našel, byls mimo.
- My tři jsme byli s holkou a… - Ty ses přidal.
To je všechno.
Nevěděli jsme, že to je ona. Přísahám.
Ne.
To je zkurvená lež.
Bruno…
Byli jsme tam všichni čtyři.
Já ne.
Udělals to, přísahám.
My jsme to udělali.
Nerad to říkám, ale dala nám všechno.
- Ty hajzle… - Hej! Klid!
- Zmrde zasranej! - Hugo!
Co to děláte?
Dost. Hugo, dost.
- Jdu na policii. - Co si Alba řekne, až to zjistí?
- Nech ho být. - Bruno, přemýšlej! Mysli!
Zapni mozek, Bruno. Zamysli se, než uděláš nějakou blbost. Slyšíš?
Ne. Pusť mě!
Co je?
Nastupte.
Čím víc ti politik slíbí,
tím méně bys mu měla věřit.
Solana je takový, že?
Solana je jeden z těch ambiciózních.
Dodrží svůj slib a tu reklasifikaci pozemků zařídí.
Co se děje?
Měl bys něco vědět.
V noci někdo znásilnil jednu holku z města.
Panebože. Co to je za svět!
Přišla za mnou Miriam. Víš, kdo?
Určitě v tom nebylo nic dobrého.
Na místě znásilnění našla Rubénův prsten.
Jak víme, že říká pravdu?
Jak víme, že ho ztratil tam?
Víctore, Rubén je hodný kluk, ale…
Zavolej Eloyovi.
Řekni mu, ať se staví. A kluci taky.
Nedělej si starosti.
Teď se o to postaráme my.
Díky, Víctore.
- Albo. - Kdy se stavíš?
Potřebuji tě.
Bruno.
Bruno?
Ještě nevím.
Jsem s Clarou v obchodě, ještě musíme…
uklidit a tak…
Albo, chci ti něco říct.
- Bruno, ne. Až přijdeš. - Je to…
Miluju tě.
- Nečekala jsem tě tak brzy. - Prsten.
- Myslela jsem, že to Mercedes pochopila. - Peníze dostaneš.
Ale zajistíš, že nás nikdo neudá.
Za stejnou cenu?
Nepokoušej štěstí.
Už jsi skončil?
Do rezidence rodiny Entrerríosových už nikdy nechoď bez pozvání.
A už vůbec se neptej na Mariana.
Po zbytek tvého ubohého života…
na to nezapomeň.
Cože?
Ne. To ne, dědo. Tak to není.
Neudělali jsme nic, co by sama nechtěla. Nenutili jsme ji.
- Kurva. - Jacobo?
No, myslím, že slovo „nutit“
je dost nejednoznačné.
- Ale proč? Můžeme skončit ve vězení? - Jistěže ne!
To vypadá, že se člověk na holku nemůže ani podívat.
- Do prdele, nedávno… - Ne, bratránku.
Ve vězení končí buď blbci, nebo ti, co nemají zdroje.
Poslouchejte.
Nikomu nic neříkejte.
O tom, co se stalo, ani neceknete.
Jasné?
Můžeme…
věřit těm vašim přátelům?
No…
- Ano. - No…
Skvělé.
Můžete jít.
Jacobo, ty tady zůstaň.
Rubéne.
S tou ženskou problémy nebudou.
A co víme o policii?
Podezřívají čtyři kluky odjinud.
Tu noc oběť obtěžovali.
Čtyři.
Dědo…
Nevím, jak ti to říct.
Máme problém s Brunem.
- Nevěděli jsme, že je to jeho přítelkyně. - Cože?
- To myslíš vážně? - Jo.
- Je úplně mimo a chce nás nahlásit. - Pochopitelně.
Udělal bych to samé.
Je mi to líto, dědo.
Je to vážné?
Hele, posaď se tady, vyzvednou tě.
Césare. Co se děje?
- V noci napadli Albu. - Napadli? Jak to myslíš?
- Je v pořádku? - Neboj se.
Víte už něco?
Vyslýchají všechny, co byli u Kevina.
Počkej tady.
- Bego, co Alba? - Ne, nedokážu s ní mluvit.
- Jak to myslíš? - Nemůžu. Byla to moje chyba.
O čem to mluvíš? Bego!
Tirso Rubio.
Jsi na řadě. No tak, běž.
- Tirso Rubio. Druhé příjmení? - Pastor.
Kde jste byl v noci 10. června?
- No, na několika místech. - Byl jste v Pubu U Kevina?
- Ano. - Dobře.
Už mi nezbývá moc času.
- Neříkej nesmysly, Víctore. - Ne.
Všechno jsem zařídil.
Budeš mít…
stejnou moc, jakou oni.
Dokonce větší.
Mercedes…
Chci, abys dál rozvíjela můj odkaz.
Nechci, aby všechno, co jsem tolik let budoval,
mí vlastní synové zničili.
Slib mi to.
Slibuji.
O Rubéna se nemusíš bát,
ani o ten prsten.
Eloy ví, co má dělat.
KURVA
Díky, Víctore.
Odpočiň si.
Mercedes!
Kdo to udělal, co?
Kdo to byl? Který zbabělec?
Moje sestřička! Co?
- Zlato. Toñ… - Kdo to udělal?
- Moje sestřička! - Klid! Klid, zlato!
Je to maloměsto. Nech to být.
Dýchej. To je ono. Dýchej.
Dýchej.
To je ono. Dýchej.
Dýchej.
Dýchej. Dýchej!
Moje sestřička!
Ta tvoje zkurvená sestra mě vždycky…
- Moje sestra co? - Ne, ne.
- Cos o ní říkala? - Toño, uklidni se, lásko!
Dýchej. Podívej se na mě!
Pusť!
Dýchej.
Pusť to!
Ne, ne!
Do prdele! Ne, zlato!
Sanitku! Toño…
Buď se mnou.
Toño…
Jsem tady.
Je to moje vina.
Nic není tvoje vina.
- Není divu, že mě Miriam nesnáší. - To neříkej.
Jak se mi mohl za jediný den totálně posrat život?
Vlastně ani nevím, co jsem udělala špatně.
Nic špatného jsi neudělala.
Albo.
- Albo, já… - Co?
Já…
Musím jít.
- Teď? Kam jdeš? - Jo…
- César si chce promluvit. - O čem?
Já nevím. Volal mi.
- Vrátíš se, že jo? - Ano. Miluju tě.
Nevěřil jsem, že někoho budu tak moc milovat.
Tak se vrať co nejdříve.
Dobře?
Ty děvko…
Líbí se ti to, ty mrcho?
Líbí, že?
Tak už se udělej! To je ono!
Kurva. Kluci, hele, kdo je tady.
Sakra. Ty debile, kdes byl?
Ty jsi dobře sjetej.
Bruno.
Co to děláte?
Jacobo, jak to jde?
Pořádně jí nalož, kurva. No tak.
Kurva. No tak, dělej.
- Jo, chyť ji! - Kurva, jo!
- No tak, Hugo. No tak, kurva. - Co je, Bruno?
No tak! Pusťte mě taky.
Dostali jsme výsledky testů DNA.
Máme stopy spermatu od čtyř jedinců.
Takže to byli oni?
Měli na WhatsApp skupinu, kde se o tom jasně bavili.
Mám videa, která tě můžou okamžitě dostat za mříže.
Nevím, co se to s tebou děje,
ale radši mě moc neser.
Měls ho vidět, když našel to graffiti.
Miriam, dost.
- Je mimo nebezpečí? - Sestra vám dá vědět.
Albo.
Poručíku…
Policie našla ten telefon na místě útoku.
Musíme si na něj dát bacha. Nevěřím mu.
Líbí se ti to, debile?
Líbí se ti to, ty zmrde?
- Jsi takovej zbabělec. - Co to kurva říkáš?
Vraťte se do Madridu a zapomeňte na to.
Vezmi s sebou tu svou holku a běžte.
Vyřiď to.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová