‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Dle Víctor, v-am adus micul dejun.
‎APEL NECUNOSCUT
‎Pune niște gheață și calmează-te!
‎Cine dracu' ești?
‎Dacă tu sau iubita ta mergeți ‎la Garda Civilă, vă omorâm.
‎Pe voi, pe mătușa ta, Clara, ‎pe familia Albei și nepotul ei.
‎- Dacă e o farsă, nu e amuzant! ‎- Nu e o farsă.
‎Ai o singură opțiune. ‎Întoarce-te la Madrid! Uită tot!
‎- Ascultă-mă, idiotule… ‎- Ia-ți iubita și plecați!
‎Tirso.
‎- Ce face Toño? ‎- E la Terapie intensivă.
‎Tu ce faci?
‎Am văzut barul. Pot să curăț, dacă vrei.
‎- Ar fi bine. ‎- Da, mersi!
‎Mă duc să fumez.
‎Doar un nemernic ar face asta.
‎- Nu vreau să vorbesc despre asta. ‎- Bine.
‎Mersi că ai venit.
‎- Toño ține mult la tine. ‎- Și eu la el.
‎Îmi pare rău pentru ce am spus.
‎Sunt un nemernic.
‎M-am purtat ca un nemernic egoist.
‎Îmi cer scuze!
‎Nu vreau să te pierd, ‎nici măcar ca prietenă.
‎În plus, Bruno nu e un tip rău.
‎Nu e la fel de bun ca mine.
‎Vorbesc serios.
‎Vreau ce e mai bun pentru tine.
‎Nu-ți face griji! Toño o să-și revină.
‎E încăpățânat.
‎- Foarte. ‎- Foarte.
‎Bine… Mă duc să iau vopsea.
‎Tirso.
‎Îți mulțumesc… pentru tot.
‎V-am spus că vom petrece în Alicante, nu?
‎E distracție, ‎dar în trei orașe n-am agățat nimic.
‎- Rahat! ‎- Nu încercăm în Murcia?
‎Nu. Sunt obosit. Vreau să merg acasă.
‎Pot să conduc eu dacă vrei.
‎- Vezi să nu! ‎- Fir-ar! Drumul ăsta e groaznic.
‎E mișto în Alicante. V-am spus.
‎- Știe ce înseamnă distanță de securitate? ‎- Ce face? E nebun?
‎- Accelerează! E călare pe noi! ‎- Rahat!
‎- Nenorocitul ne omoară! ‎- Grăbește-te! Mai repede!
‎Nenorocitule!
‎- Dle caporal, avem rezultatele. ‎- Dnă locotenent.
‎Poliția locală a găsit acest telefon ‎la locul agresiunii.
‎Bine. Au zis că trebuie să așteptăm, dar…
‎- S-a odihnit? ‎- Da, e calm acum.
‎- Dnă locotenent. ‎- Bruno.
‎- Ceva noutăți? ‎- Nu.
‎Te-am sunat aseară.
‎Da, îmi pare rău. Am…
‎Am adormit. Voiam să mă întorc, dar…
‎Dna locotenent vrea să ne spună ceva.
‎Am primit rezultatele testelor ADN.
‎Sunt urme de spermă de la patru indivizi.
‎Poftim?
‎- De la… patru? ‎- Am găsit un telefon la locul faptei.
‎Al unuia dintre băieții ‎care te-a sâcâit la bar.
‎Alba, te-au filmat toată noaptea. ‎Păreau obsedați de tine.
‎Deci ei au fost?
‎Și-au exprimat clar intențiile ‎pe un grup de WhatsApp.
‎Probabil s-au despărțit ‎și-și trimiteau mesaje.
‎Vreau să văd clipul.
‎- Nu e nevoie, Alba. E probă. ‎- Vă rog!
‎Ți-a spus că e probă. Nu se poate.
‎Ei au făcut graffiti-ul de pe bar?
‎De unde știau că Toño e fratele meu? ‎Nu înțeleg.
‎Îi veți aresta?
‎Deocamdată încercăm să-i localizăm.
‎Dar te vom ține la curent.
‎IEȘIRE
‎Salut!
‎Tatăl meu îți transmite condoleanțe.
‎N-a putut veni, dar va fi la înmormântare.
‎- Mersi, Hugo! ‎- Mersi!
‎- Eloy… ‎- Stai!
‎Cum să nu-mi fac griji?
‎Trebuia doar să-i sperii.
‎Rezolvă!
‎Băieți, vă rog! ‎Jacobo, Rubén, veniți cu mine!
‎- Sigur ești bine? ‎- Da, sunt.
‎Arăți minunat în rochia asta.
‎- Nu te poți controla? Boule! ‎- Nu mă atinge, idiotule!
‎Scârbă afurisită!
‎Da. Aici.
‎Îți place, nu-i așa?
‎Alba! Alba, scumpo, ce e?
‎- Notarul ar trebui să rămână. ‎- De ce? Și-a făcut treaba.
‎Nu înțeleg.
‎Schimbarea testamentului ‎e cam ciudată. Nu, Mariano?
‎Tata era încăpățânat. ‎Nu l-a schimbat de 40 de ani.
‎- Ciudat, nu? ‎- Să ne liniștim!
‎Chiar dacă Mercedes a moștenit acțiunile, ‎nu se schimbă nimic.
‎Cum adică?
‎Bunătatea tatei față de tine ‎nu înseamnă că nu conducem compania.
‎Nu te agita, Iván!
‎Exact așa e, Iván.
‎Vei primi, din când în când, ‎profiturile care ți se cuvin.
‎Asta e o discuție pentru următorul ‎consiliu director, nu crezi?
‎Te crezi deșteaptă, nu?
‎Mătușa are dreptate.
‎Oamenii au venit să transmită condoleanțe.
‎- Avem timp să reflectăm. ‎- Nu e nevoie.
‎Tată!
‎Totul pare o farsă a bunicului, nu?
‎Să ne prefacem că suntem uniți.
‎Stai, Mercedes!
‎Uite o parte din ultimul testament.
‎Víctor ura tabloul ăla.
‎Dar nu s-a descotorosit de el.
‎Doar Víctor știe
‎ce era în el, în afară de mine.
‎Și acum, tu.
‎Îți amintești ‎când eram tachinată la școală?
‎Mi-erai mereu alături.
‎Te băteai cu toți ca să mă protejezi.
‎Pe deasupra, mama te și certa
‎că veneai ‎cu hainele murdare și cu vânătăi.
‎Și acum, din nou.
‎Graffiti-ul nu era pentru tine.
‎Nu.
‎De ce vorbești cu el ca și cum te-ar auzi?
‎CAMERA 106
‎Vezi-ți de treabă ‎și întoarce-te la Madrid!
‎Dacă-ți iubești fratele, ‎e decizia corectă.
‎Pentru el și noi toți.
‎Cel mai bun biftec tartar ‎pe care l-am mâncat.
‎- Înțelegerea noastră… ‎- Calmează-te!
‎Ajungem și acolo. ‎Soției i-a plăcut mașina?
‎E înnebunită după ea. Mersi, Víctor! ‎Cât despre Emilio Solana…
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎Ești sigură?
‎Chiar ești bine?
‎N-ar trebui să plec.
‎Alba…
‎Alba, Toño va fi bine.
‎I-ai auzit pe medici. ‎Miriam are grijă de el.
‎- Da, dar dacă rămân… ‎- Alba, nu se poate!
‎Trebuie să pleci de aici. ‎E mai bine pentru tine.
‎Șederea aici îți face mai rău.
‎Trebuie să plecăm.
‎Bruno. Ascultă-mă, Bruno, te rog!
‎- Mai bine nu. ‎- Futu-i!
‎- Pleci? ‎- Asta vreți, nu?
‎- Ce tot spui? ‎- Nu te juca cu mine!
‎E limpede. N-am nimic să-ți spun.
‎- Nu? Uită-te la tine! ‎- Cum să mă uit?
‎Ascultă-mă! Eu sunt.
‎Mi-am cerut scuze. Ce să mai spun?
‎Spune-mi că n-am violat-o!
‎Nu vrei adevărul.
‎Vrei să auzi că n-ai participat.
‎- Nu a fost așa, Bruno… ‎- Minți.
‎Și eu am fost surprins când ai venit ‎și ai vrut să ni te alături.
‎Nu a fost vina ta, Bruno. ‎N-a fost vina ta.
‎Erai drogat, da?
‎Și era întuneric. ‎N-ai recunoscut-o pe Alba…
‎- Nu! ‎- N-ai recunoscut-o. Acceptă!
‎Nu sunt violator!
‎Și eu sunt? Crezi că violez femei?
‎- Da! Ați violat-o cu toții! ‎- Nu, Bruno!
‎Înțelege odată! A consimțit.
‎Alba era la fel de supărată ca noi ‎și ne-am hotărât să o facem.
‎Am vrut să ne distrăm. La naiba!
‎Ăsta e adevărul dureros.
‎La naiba, omule… Ești fratele meu.
‎Nu vreau să te văd așa. ‎Nu știu cum să repar lucrurile.
‎Pleacă!
‎- Bruno, ascultă-mă! ‎- Ieși!
‎- Bruno.
‎- Pleacă! Afară! ‎- Bruno!
‎FERICIREA NU E O DESTINAȚIE, ‎CI UN MOD DE VIAȚĂ
‎Dă-mi rucsacul!
‎Sigur.
‎Vă las singure.
‎Pa!
‎Se pare că fratele tău e bine.
‎Ei bine…
‎Își revine, pericolul a trecut.
‎Pleci împăcată?
‎Ai vorbit cu cei de la Garda Civilă?
‎Da, au spus că pot pleca, ‎dar nu prea departe.
‎Cum merge ancheta?
‎Îi caută pe tipii ăia.
‎Îmi pare rău!
‎Nu trebuia să te las singură.
‎Bego.
‎- Mă simt vinovată pentru tot ce… ‎- Ascultă-mă!
‎N-ai de ce să-ți ceri iertare.
‎Deloc…
‎Bine?
‎Vino încoace!
‎Promite-mi că mă vei suna zilnic.
‎Așa voi face.
‎Nu uita că pot fi foarte enervantă.
‎Și nu ești singură.
‎Nu te las la greu.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎O LUNĂ MAI TÂRZIU
‎- Gata? ‎- Hai!
‎Începe!
‎Hai!
‎Aici.
‎Hei! Oprește-te! Alba.
‎Ești bine?
‎- Lasă-mă! ‎- Ce e?
‎Mi-am pierdut capul. Lasă-mă!
‎Du-te la duș!
‎Nu ești în formă.
‎- Mă doare totul, chiar și genele. ‎- Știu ce vrei să spui.
‎Alba.
‎- Te întrebam cum merge programul. ‎- Bine.
‎- Respecți programul? ‎- Da.
‎Cum merg lecțiile de box?
‎Am avut un atac de panică dimineață.
‎Eram singură și…
‎a trebuit să plec, apoi au venit ‎două fete. Nu m-am putut întoarce.
‎E normal.
‎Corpul tău e în alertă.
‎Faci o mulțime de conexiuni neuronale
‎care au legătură cu noaptea aia, ‎dar totul se va rezolva.
‎Cum merge cu Bruno?
‎Bine.
‎Vorbiți?
‎Da, sigur.
‎Și despre seara aceea?
‎- Nu. ‎- De ce ?
‎Nu știu, e…
‎Parcă a fost mai greu pentru el.
‎În ce sens?
‎Pare că se simte vinovat sau…
‎Nu știu.
‎Vinovat că nu te-a protejat?
‎În astfel de situații, partenerul victimei
‎poate dezvolta propria traumă.
‎În afară de Bruno,
‎îl ai pe fratele tău ‎și pe prietena ta, Bego.
‎Cere-le ajutorul!
‎Nu sunt aici.
‎Dacă te-ai întoarce în orașul tău?
‎NU INTRAȚI
‎Îmi pare rău!
‎Nu pot.
‎Răspunde!
‎Alo?
‎Rahat! Uitați cine e aici!
‎Mulțumesc!
‎Cine era?
‎Ce e, Alba? Cine era?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ce?
‎- Alba. ‎- Au…
‎Au găsit…
‎niște cadavre într-o mașină în mare.
‎Ar putea fi violatorii. ‎Mi-au spus să merg să-i identific.
‎Nu mă pot întoarce, Bruno. Nu pot.
‎Nu pot.
‎Alba!
‎Alba.
‎Nu-ți face griji!
‎Mergem, facem ce trebuie ‎și ne întoarcem imediat.
‎Îți promit.
‎Ne trebuie mai multă carne la felul doi.
‎Și niște desert. E sărac meniul ăsta.
‎Câte rezervări sunt azi?
‎Niciuna.
‎Și mâine?
‎Una.
‎După ce am investit atâția bani ‎în acest complex,
‎tot nu știm nimic despre reîncadrare.
‎Nu vă faceți griji!
‎Am vorbit cu Emilio Solana de la Urbanism, ‎a confirmat aprobarea în ședința viitoare.
‎Am mai auzit asta.
‎Știu că sunteți prieteni, ‎dar ne duce cu vorba.
‎Toni, știi că se mai întâmplă.
‎- Dacă i-a zis tatălui meu… ‎- Jacobo!
‎Toni are dreptate. S-o fi întâmplat ceva.
‎Nu e prima dată când colaborăm cu Emilio.
‎În fine… ‎Nu cred că trebuie să ne facem griji.
‎Dacă sunteți de acord, vorbesc cu el.
‎- Mă ocup eu. ‎- Bine, Mercedes.
‎Aș vrea să încerc.
‎Fiul meu e logodit cu fiica lui.
‎Dar, dacă nu sunteți de acord…
‎Da, e bine.
‎Dacă suntem de acord cu toții…
‎Încheiem ședința.
‎Mergem să luăm prânzul?
‎- Sigur. ‎- Hai la Arturo!
‎Bine. O să-i sun.
‎Te-ai înscris la cursuri de manipulare ‎sau ai calități înnăscute și nu știam?
‎- Nu-mi subestima calmul, Iván! ‎- Nici tu.
‎Jacobo.
‎De ce n-a venit Rubén la ședință?
‎Nu știu.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Nimic. Nu s-a întâmplat nimic.
‎După două luni în Liban, ești ca o momâie.
‎- Ne așteaptă o petrecere, omule. ‎- Nu știu, sunt cam amețit.
‎- De la apă. ‎- Nu fi fătălău!
‎Bea ceva, bucură-te! Uită-te în jur!
‎Să nu faci rău de mare!
‎Ce e asta? Avertisment de pericol?
‎Îți place?
‎Îți place, idiotule?
‎Îți place, nemernicule?
‎Îți place, nenorocitule?
‎Ce te-a apucat?
‎Miriam a luat ditamai împrumutul ‎pentru restaurantul ăsta.
‎Haide!
‎Ce faci, fetița mea?
‎Bine.
‎- Abia așteptam să te văd! ‎- Și eu pe tine. Te prinde rochia asta.
‎Sigur a fost un accident?
‎Îți dau cuvântul.
‎Au devenit agitați
‎și or fi pierdut controlul.
‎Ce oribil!
‎Ideea era să le înscenăm ceva, ‎să plantăm dovezi false.
‎Dar omul nostru a trebuit să se adapteze.
‎Când a împins mașina de pe stâncă, ‎erau deja morți.
‎- Nu înseamnă că e mai puțin oribil. ‎- Știu.
‎ADN-ul îi va disculpa. ‎Garda Civilă va continua ancheta.
‎- La ce bune toate astea? ‎- Nu te mai gândi!
‎Socrul tău s-a ocupat de tot.
‎Deci asta era.
‎Când a zis că va avea grijă de tot,
‎s-a referit la tine.
‎- Te surprinde? ‎- Nu.
‎Dar, de acum înainte, ‎eu voi lua deciziile.
‎Puterea nu se moștenește,
‎se câștigă.
‎Eloy…
‎Am înregistrări cu tine ‎care te-ar băga la pușcărie.
‎Și eu.
‎Respiră!
‎Așa. Respiră!
‎Respiră!
‎Dă-i drumul!
‎Cât stați?
‎- Vrem să ne întoarcem la Madrid curând. ‎- Da, cât mai repede.
‎Nu spui nimic de restaurantul meu?
‎E grozav.
‎- Foarte frumos. ‎- E elegant.
‎Foarte solemn.
‎Într-un sens bun.
‎Nu-i așa? Eu prefer barul.
‎Trebuie să arăt bine. ‎Acolo îi știu pe toți, vorbim…
‎Trebuie să vindem, Toño. Mai bine accepți.
‎Iar începem.
‎Alba, Luisito mi-a spus ‎că-l vei ajuta să-și facă costumul.
‎- Îi fac eu ceva. ‎- Sigur va fi grozav.
‎E BUNĂ MÂNCAREA? TE VEDEM.
‎Dar nu-l îmbrăca în insectă.
‎Anul trecut, a fost îmbrăcat în viespe, ‎iar o fată
‎i-a dat cu insecticid.
‎- S-a întâmplat ceva? ‎- Ce?
‎Nimic. Un coleg de la master, care…
‎- Nu poți să i-l iei. ‎- Ce?
‎E barul părinților. ‎Eu și Toño am crescut acolo.
‎Tot orașul a crescut în barul ăla.
‎Copiii se jucau de-a v-ați ascunselea.
‎Bruno era isteț de mic. ‎Se ascundea în spatele barului.
‎- Toño, îți amintești seara aia? ‎- A adormit. Nu știam și am închis.
‎- Am stat toată noaptea… ‎- Nu poți să i-l iei.
‎Nu e momentul, Alba.
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎DE LA POLIȚIE, PLECAȚI LA MADRID.
‎Ce e asta, Miriam?
‎POFTĂ BUNĂ.
‎Cușcuș, Toño.
‎Alba.
‎Alba, te simți bine?
‎Alba.
‎Cum a fost?
‎Nu știu, Bruno. Ar putea fi ei, dar…
‎Nu am văzut niciun tatuaj, ‎și cadavrele sunt distruse și umflate…
‎E în regulă. S-a terminat.
‎Alba, trebuie să comparăm profilurile ADN
‎ale celor patru cadavre ‎cu mostrele din corpul tău.
‎Deocamdată odihnește-te, bine?
‎Apoi uită-te la haine și la efecte, ‎poate le recunoști.
‎Te sunăm peste câteva zile.
‎Mersi că ai venit, César!
‎Cu plăcere.
‎Mulțumește-i dnei locotenent!
‎Ești foarte puternică.
‎Nu mai să suport, Bruno. Nu mai suport.
‎Rahat!
‎Vin!
‎Vin.
‎Bună, tată!
‎- De ce încui ușa? ‎- Fiindcă ăsta e spațiul meu.
‎De ce ești în permisie pe motiv de stres?
‎Credeai că nu voi afla?
‎- Treaba e… ‎- Ești ofițer.
‎Un Roig!
‎Noi nu facem rahaturi de-astea.
‎- Uite, tată… ‎- Curăță cocina asta!
‎Mâine-dimineață depune cerere ‎să revii la post!
‎Și nu mai încuia ușa!
‎Ai grijă ce spui consiliului!
‎Nu vrei să ai oameni împotrivă.
‎Ce oameni?
‎Recunosc, îmi place cum te-ai transformat.
‎E foarte sexy.
‎Nu mă atinge!
‎Lasă fațada! Aici nu e nevoie de ea.
‎- Ia mâinile de pe mine! ‎- Îți place. Nu mă poți păcăli.
‎De unde știi că-mi place,
‎dacă nu m-ai întrebat niciodată?
‎Ce e cu tine?
‎Voi păstra aparențele în lume.
‎Dar, de acum înainte, ‎stai departe de mine!
‎Mercedes, nu știu ce dracu' te-a apucat,
‎dar nu te pune cu mine!
‎- Ce se întâmplă cu tine, Bruno? ‎- Nimic.
‎Te-ai schimbat de când te-ai întors.
‎Ce e? Doar știi că poți să-mi spui orice.
‎Eu…
‎Am fost unul dintre ei.
‎Când a fost violată Alba.
‎Nu-mi amintesc, ‎dar mi-au spus că am fost acolo.
‎Nu știu cum e posibil.
‎Mai bine mor ‎decât s-o las pe Alba să pățească ceva.
‎Gândul că…
‎Gândul că am fost acolo…
‎Îmi vine să mă omor!
‎Gata. Încet.
‎Calmează-te!
‎Ai visat. Ce s-a întâmplat?
‎- Gata. ‎- Nimic.
‎Ești bine?
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎- Văd că ești în toane bune. ‎- Fac și eu ce pot.
‎- Unde e tata? ‎- A ieșit la micul dejun.
‎Te-ai distrat ieri?
‎- Ieri? ‎- N-ai venit la ședința consiliului.
‎Cred că ai avut un motiv bun.
‎Ședința… Am uitat de ea.
‎Vărul tău, Jacobo, n-a uitat.
‎Da.
‎Rubén, se vor întâmpla multe ‎în următoarele săptămâni.
‎Vreau să fii alături de mine.
‎Bine. Bineînțeles, mamă.
‎- Vreau să câștigi încrederea consiliului. ‎- De ce?
‎Vreau să conduci compania. ‎Altfel, o va face vărul tău.
‎- Jacobo e un imbecil. ‎- Care vine la ședințe.
‎Bine. O să port cravată ‎și-o să vin la ședințe.
‎Ce face Sandra?
‎Ce e cu Sandra?
‎E nebună după mine.
‎Ca fetele de ieri.
‎Cine?
‎Nu mă lua de proastă! ‎Ai grijă de fata aia!
‎Cum merge la Madrid?
‎Rău.
‎Nu știu. Lucrurile mărunte mă copleșesc. ‎E foarte greu să-mi păstrez concentrarea.
‎Mă gândesc încontinuu la noaptea aia.
‎- Dacă nu te lăsam să pleci… ‎- Bego.
‎Las-o baltă!
‎Azi voi afla cine sunt.
‎- Mercedes? ‎- Emilio.
‎Rubén a invitat-o pe Sandra la cină.
‎Nu de asta m-ai sunat.
‎Vreau să ne întâlnim. Doar noi doi.
‎Fără supărare, Mercedes. ‎Mă întâlnesc doar cu cumnatul tău, Iván.
‎Emilio?
‎Cel mai bun biftec tartar ‎pe care l-am mâncat.
‎- Înțelegerea noastră… ‎- Calmează-te!
‎Ajungem și acolo. ‎Soției i-a plăcut mașina?
‎E înnebunită după ea. Mersi, Víctor! ‎Cât despre Emilio Solana…
‎- Bună, Alba! ‎- Alo?
‎Vino la secție cât poți de repede. ‎Trebuie să vorbim despre mostrele ADN.
‎- E vorba de teste? ‎- Da.
‎- Sunt gata? ‎- Vino aici!
‎Deci? Spuneți-mi!
‎Încă n-am comparat ADN-ul cu mostrele.
‎- Ce? ‎- Trebuia să le avem,
‎dar nu știu ce s-a întâmplat. ‎S-a produs o greșeală.
‎O greșeală.
‎- O greșeală? Cum… ‎- Alba, o să rezolvăm, bine?
‎- Mă ocup de asta. ‎- Serios?
‎- Alba. ‎- Vă ocupați.
‎Alba, nu pot face mai mult.
‎- Se va sfârși vreodată? ‎- Ascultă, Alba!
‎- Lasă-mă singură! ‎- Nu te pot lăsa așa.
‎- Nu vă bazați pe mine diseară! ‎- Iar e vorba de iubita ta?
‎Nu pot. Stau cu Sandra, ‎altfel mama o să-mi taie boașele.
‎Nu-mi mai face belele, vere!
‎Eu am dat de belea. Voi vă distrați.
‎- Nu în seara asta. ‎- Cum adică?
‎Nu am chef.
‎Stai așa!
‎Cum adică nu ai chef?
‎- Nu am chef să ies. Atâta tot. ‎- De ce?
‎Când te vor trimite în Liban, ‎îți vei aminti de priete…
‎Jacobo, nu vin, da?
‎Hugo e șeful în seara asta, bine?
‎El va alege fata…
‎Ți-am mai spus că nu!
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Doar eu mă simt prost?
‎- Cum adică? ‎- Rahat!
‎Ce i-am făcut iubitei lui Bruno. ‎N-a fost corect.
‎- Te-ai distrat de minune. ‎- Ba nu!
‎- A vrut-o. ‎- N-a spus nimic!
‎- Ce? ‎- N-a spus nimic. Niciun cuvânt.
‎Da, era tulburată…
‎- Fiindcă ai drogat-o. ‎- Cu toții.
‎Ești soldat sau fătălău?
‎- Fătălău? Ce dracu' zici? ‎- Hugo! Oprește-te!
‎- Ce se va întâmpla când o vedem? ‎- Nu știe cine a făcut-o. Nu poate…
‎- Dacă-și amintește? ‎- Se mai întâmplă.
‎- Se întâmplă? ‎- Da.
‎Dacă un tip fute trei fete e șmecher.
‎- De ce nu și invers? ‎- Ce tot spunem? Stați!
‎Sunt uimit când văd înregistrarea.
‎Bă! Am spus că o ștergem.
‎- Vreau s-o am. De ce s-o șterg? ‎- Că așa spun eu.
‎Punct.
‎- Hugo. ‎- Unde te duci?
‎Hugo, nu te mai agita așa! Calmează-te!
‎- Unor fete le place. ‎- Nu fi fraier!
‎Trebuie să avem grijă cu el.
‎Chiar crezi că ar vorbi? ‎Nu. Tatăl lui e militar.
‎Zic și eu.
‎- Mersi că ai venit, isteațo! ‎- Unde e?
‎E înăuntru.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Lipsesc mostrele de ADN, Bego.
‎N-au putut face comparația.
‎- Cum adică lipsesc? ‎- Nu știu.
‎Nu știu. Nu înțeleg.
‎Și n-am văzut tatuajul. E foarte ciudat.
‎Stai! Povestește-mi!
‎N-am putut recunoaște cadavrele.
‎Afurisitul de tatuaj, Bego! ‎Voiam să-l văd.
‎Trebuia să confirm ‎că nu e doar în mintea mea.
‎Iar mostrele lipsesc.
‎Acum trebuie să rămân aici.
‎Mă sufoc.
‎E în regulă să fii derutată.
‎E normal.
‎Dacă nu-mi amintesc nimic?
‎Dacă nu voi afla ce-a fost?
‎De asta există Garda Civilă.
‎Acum trebuie să încerci ‎să-ți recapeți viața.
‎Mergi înainte! ‎Fă lucruri care-ți aduc fericire!
‎Ieși cu mine! Lasă-l pe iubitul tău!
‎Îmi imaginez că e greu, ‎dar trebuie să încerci.
‎Trebuie să încerci.
‎Unde ai fost? Te-am sunat…
‎- Dă-o dracu', vere! Fă-o odată! ‎- Hugo, ține-o!
‎Îți place, nu-i așa? Îți place.
‎E rândul meu.
‎Îți place, curvo, nu?
‎NU M-AȘTEPT SĂ FIU IERTAT, NU MERIT.
‎AFLAREA ADEVĂRULUI TE VA AJUTA.
‎MESAJ TRIMIS
‎Bruno e aici.
‎Cum adică?
‎- Mi-a scris. ‎- Ce a spus?
‎Să-i lăsăm în pace.
‎- Trebuie să-l sunăm pe Eloy. ‎- Lasă-l pe Bruno!
‎- Fă-ți griji pentru Hugo! ‎- Da, nu-mi fac griji pentru Bruno.
‎Și dacă-și amintește?
‎Știe că i-am tras-o uneia ‎care era iubita lui,
‎a apărut acolo și a leșinat ca boul.
‎Se prinde că am mințit ‎spunând că și el i-a tras-o.
‎Ar trebui să ne facem griji ‎doar dacă decide să ne toarne.
‎- Ai terminat? ‎- Nu!
‎Lasă-l pe Bruno!
‎Era drogat.
‎I-am dat același drog ca și ei,
‎ca să scăpăm de el.
‎Nu-ți amintești?
‎Nu are cum să-și amintească.
‎Nici acum, nici mâine, ‎nici peste o mie de ani.
‎Calmează-te!
‎- Ocupă-te de Hugo! ‎- Da, mă ocup de Hugo.
‎Aveam nevoie de asta.
‎Da.
‎- Mă duc să fac un duș. ‎- Bine.
‎Bruno.
‎Bruno!
‎Da?
‎Nu gătești un preparat de-ale tale?
‎Pastele cu pesto sunt delicioase.
‎Bine.
‎BEGO: TOTUL VA FI BINE, AI SĂ VEZI.
‎ÎMI PARE RĂU! NU M-AȘTEPT SĂ FIU IERTAT.
‎- Vere, trage-i-o! Trage-i-o! ‎- Îți place?
‎Știi că te poți baza pe mine?
‎- Vorbești serios? ‎- Sigur.
‎Dacă ai ști cine a făcut-o… ce ai face?
‎Ce naiba faci? Adu suportul! ‎Adu suportul înapoi!
‎Până când mă familiarizez cu toate, ‎Iván o să mă dea afară.
‎- De ce te-aș susține? ‎- Ești un tip deștept.
‎Există vreo cale ‎de a contesta testamentul?
‎Desigur. Sunt multe.
‎Rubén…
‎Ce? Nu accepți un refuz sau ce?
‎Ce faci?
‎Rubén, nu vreau.
‎E imposibil! ‎N-aș face așa ceva! Nu puteam…
‎Bruno, te-am văzut pe înregistrare!
‎Te-am văzut!
‎Ajutor!
‎Ești bine? ‎Ți-a făcut ceva nenorocitul ăla?
‎Gândește-te la toate!
‎Graffiti-ul, băieții morți, ‎dispariția probelor ADN…
‎Ne urmăresc.
‎Uită ce s-a întâmplat! ‎Nu mai putem repara nimic.
‎Dacă va plăti cineva, noi vom fi ăia.
‎Dacă-ți amintești ceva, poți să-mi spui.