PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Dobré ráno. Dnes vysíláme živě od budovy soudu v Alicante,
kde čekáme na jedno z nejočekávanějších stání roku.
Po přijetí trestního oznámení proti čtyřem údajným násilníkům
bude započato řízení před soudem.
Během projednání budou obě strany prezentovat své výpovědi.
Je to nepochybně jeden z nejdiskutovanějších případů roku.
- Manueli. - Řekla jsem, že sem nesmí.
Mercedes sem může kdykoli. Nabídla jsi jí kávu?
Nic nechci, jsi takový hajzl.
A dost neohrabaný hajzl.
Pardon.
Páni!
To je ale náhoda.
Co to má být?
Vyšetřování tvého tchána a pár jeho zajímavých činností.
Co tím myslíš?
Víctor Entrerríos byl obr na hliněných nohách.
Jeho moc byla přímo úměrná jeho schopnosti podplácet.
Už to zdržuji dost dlouho.
A některým kolegům začíná docházet proč.
Některým kolegům? Všichni vědí, že jsme přátelé.
Lidé mají bujnou představivost.
Musel jsem si vybrat mezi přijetím trestního oznámení
a prošetřením všech vašich účtů.
Naše účty jsou čisté.
Napadlo tě, proč tě tvůj tchán upřednostnil před vlastním synem?
Myslíš si, že to bylo kvůli tvému talentu?
Je to stíhatelné.
Záleží mi na synovi, je mi jedno, co bude s manželem.
Nepochybně.
Tak na to zapomeň a pomoz synovi.
Jak?
Tak, že se soudcem a obžalobou uzavřete dohodu.
Jakou dohodu?
K činu se přiznají a vzdají se práva na obhajobu.
U soudu by se pak jen potvrdila dohoda.
Tys to věděl.
A dál jsi se mnou hrál hry.
Neměl jsi v úmyslu mi pomoct.
Vždyť ti pomáhám.
- Jak se řekne „teta“? - Aunt.
- …místní rodina… - Výborně.
…nás informovala o jisté záležitosti,
která je u podobných případů velmi neobvyklá.
Jeden z obžalovaných byl totiž partnerem oběti.
Proč by se mladík účastnil tohoto hrozného činu?
Na to se později pokusíme odpovědět.
Dle zdrojů blízkých prokuratuře je možné,
že soudní řízení začne dříve, než se plánovalo.
Tady, ve městě, kde došlo k údajnému znásilnění…
- Dohodu? - To mi řekl.
Ten samý chlap, co tě ošukal a nic nezařídil?
- Chovej se ke mně s respektem, Mariano. - Zahneš mi a já ti mám děkovat?
Eloy říká, že bychom to měli zvážit.
Co myslíš?
Nesmíme přiznat vinu, Mercedes. Dohoda je to samé, ne-li horší.
- Nesmíme vypadat slabě. - I když slabí jsme?
Překontrolují všechny důkazy.
Obhajoba se pokusí najít další svědky, kdekoli.
Když je budou muset koupit, udělají to.
Už nám ukázali, že udělají cokoli, aby vyhráli.
Nemilosrdně po tobě půjdou, Albo.
Budou tvrdit, že jsi to chtěla, svedla je.
Samé podobné zvěrstva.
A špatná zpráva…
budou v tom sakra dobří.
Dobré zprávy nemáš?
Ještě mě neviděli naštvanou.
Musíme být silné.
To jediné, na čem záleží, je,
aby ti soud uvěřil.
A samozřejmě, aby viníci dostali, co si zaslouží.
Viníci.
Ano, Albo. K dnešnímu dni jsou všichni vinní.
Musím na vzduch.
Jasně.
V pořádku. Žádný spěch.
Nemusíš spěchat.
A co budeme dělat do té doby?
- Jak to myslíš, do té doby? - Než bude soud.
Pracovat. Budeme pracovat.
Musíme se připravit. Nemůžeme si dovolit chyby.
Můžeme to vyhrát?
Znáš příběh Davida a Goliáše?
Doufejme, že to skončí stejně.
Musíme tomu věřit.
Jsem tady.
Řekni mi, co potřebujete, a já půjdu. A už se sem nevrátím.
Budeš se muset vrátit kolikrát bude třeba.
Tohle není večírek.
Nejsme tu pro zábavu.
S tím, co nás čeká, se o sebe budeme muset opřít.
Protože když padne jeden, padnou i ostatní.
A to si nemůžeme dovolit.
Že ano, Bruno?
Viděla jsem Bruna.
A?
Byl s Clarou.
Nepozdravila jsem ho.
A cestou sem jsem přemýšlela,
jak těžký to pro tebe musí být.
Hej…
Bruno.
Znám vás spolu.
Od samýho začátku až po tyhle sračky.
- Vážně o to nechceš bojovat? - To se hrozně lehko řekne.
Co k němu cítíš?
- Nevím. Je to těžký. - Ne, je to jednoduché.
Jedna věc je Bruno a druhá to, co se mohlo stát.
A jak to mám rozdělit?
Jak to mám udělat?
Nevím, jak Albě pomoct.
Chci jí být nablízku, ale asi bych ji měl nechat být.
Nevím, jak s tebou mám mluvit.
- Nechci se ti ani podívat do očí. - Bruno, podívej se na mě.
Podívej se na mě.
Nezapomeň, že vím, kdo jsi.
Celý život tě budu podporovat.
V čemkoli, kdekoli.
Ať se stane cokoli, vždy tady budu.
Fakt myslíš, že to udělal?
Jestli se chci pohnout dál, musím tu noc vymazat z hlavy.
Proto musím vymazat i jeho.
Já se zblázním.
Nemůžu z toho vyváznout dobře.
Hele, Bruno, pořád nechceš vlastního právníka?
Klidně si půjčím, zaručím se obchodem.
Udělám cokoli, ale ty potřebuješ právníka.
Radši budu s nimi.
Uvidím, co dělají.
Můžu tak pomoct Albě.
Půjdeš sám proti sobě.
Nic jiného si nezasloužím.
Slečno, potřebovala bych to vrátit.
- Je to… - Podívejte, se vší úctou…
To byl teda výraz.
- Co tady děláš? - Co myslíš?
- To ses posrala. - Stýskalo se ti?
O 6 MĚSÍCŮ DŘÍVE
Díky, Dani.
Páni, Dani, pěkná košile. Záchranný štáb je tady!
Panebože! Ten chlap je bledej. Musíme ho evakuovat!
- Rubéne… - Zachraňuju tě.
- Před čím? - Před tebou.
Co je, chlape? Přines něco na…
Ty vole!
Máma se u každé reklamy ptá, jestli jsi ji dělala ty.
Stejně jako můj synovec. Vždyť jsem ještě nestátnicovala.
- A nevím, jestli to dodělám. - Jak to?
- Marketing už tě nebaví? - Nelíbí se mi manipulovat s lidmi.
Odkdy tak řešíš morálku?
Madrid tě mění.
Takže? Co podnikneme večer?
- Zajdeme do Noty? - Kluci, počkejte.
Tyhle sračky, Nota, Rally, Sumo, už mě fakt nebaví.
- Nechcete zkusit něco jinýho? - Co třeba?
Třeba nasrat Bruna.
- Ne, to není nic novýho. - Vážně, co podnikneme?
Proč nezkusíme nějakej večírek?
Hádej, co nás dnes čeká.
Party výtvarných umění. Proč mám mlčet?
- Do háje, vytvarný umění ne… - Slyšel jsem, že to je…
- Fantazie. - Přesně!
Ne. V pondělí mám zkoušku.
Výtvarná umění? Vážně?
Hele, nepřijela jsem kvůli tobě.
Přijela jsem se zbořit, než se vrátím do kruté reality.
Do kruté reality? Vždyť tam přece žiješ hrozně ráda.
Jo, ale mimo sezónu je to horor.
Nejhorší je, že tam nejsou žádní kluci.
No dobře, podívej.
Tenhle borec se teď vrátil ze Somálska. To přece musíme oslavit.
A Jacobo je na cestě.
Takže prosím, smiluj se.
Fantazie. Jdeme! Jo!
- To nemyslí vážně. - Podle mě jo.
Co je? To je místo pro hendikepovaný.
Nekecej. Po 450 kilometrech tady nebudu hledat parkovací místo.
K službám, podporučíku.
- Pohov. - Pojď ke mně.
- Moc rád tě vidím. - A já tebe.
- Co Somálsko? - Zabils pár džihádistů, ne?
Sklapni.
Umyl sis pořádně pracky? Nerad bych chytil nějakej virus.
Jak se máš?
- Už líp. - Jsem tady kvůli tobě.
- A já kvůli tobě, ty vole. - Tak díky, oběma.
- Myslí si, že jsou lepší. - Protože jsme.
Tak do jaké díry jste mě přitáhli?
Je tady dokonalej mix pošuků a zhulenců.
- Samý čuňátka. - Tak jdeme za čuňátkama.
Seznam mě s někým.
- Co říkáš na tohohle? - Není špatnej.
- Z tvojí třídy? - Ne. Jmenuje se Gael. Je boží.
Dělá graffiti, je to sochař, malíř, fotograf.
Pózovala jsem v jeho kurzu. Za peníze, samozřejmě.
A proč jsi mi to neřekla?
Protože o nic nejde. Koho to zajímá?
Úplně nahatá?
Ne, vole. V brnění. Co myslíš?
- Albo, dneska to pořádně rozjedeme. - Jsi blázen.
Přísahám.
Bego, moje kámošky tě chtějí poznat. A ty si mezitím můžeš najít další.
- Co tam máš? - Co to děláš?
- No to ne. Zíral jsi na jednu babu. - Na nikoho jsem nezíral.
- Vážně, Bruno, byls úplně mimo. - Jaká byla?
- Kdyby se mi taky líbila, přidal bych se. - Nic už neříkám.
Pojď, zajdeme pro pivo.
To mi chybělo nejvíc.
Co myslíš? Ty holky?
To nevíš, třeba tam Hugo…
To si nemyslím, nemá je rád přičmoudlé, radši bílé.
- Hej. Trochu respektu. - Je to sranda.
Ne, není to sranda.
Tak jsme trochu snobi a trochu rasisti. V čem je problém?
Ahoj, Bruno.
Co kurva děláš na chlapských?
To samé, co ty, akorát při tom sedím. Vadí ti to?
Nikdy jsi neviděl holku na pánech? Aspoň máš o čem vyprávět.
Bruno.
Albo?
Ahoj.
Čau.
Tos byl ty, kdo se na mě díval?
Myslím, že jo.
Byls mi povědomý.
A ty mně.
Ale proto jsem tě nesledoval.
Ne?
Ne.
Hugo, já Bruna nedávám, kámo.
Viděls ho? No viděl?
Jednou mu ten jeho debilní ksicht zmaluju.
- Hugo. Posloucháš mě? - Jo, jako vždycky, Rubéne.
- Kdo je to? - Sandra mi furt posílá fotky cecků.
- Je to vtipný. - Proč?
V neděli chodí k faráři na lekce kytary.
Viděls tu gejšu? Do prdele!
To je moje spolubydlící.
Kdo?
Ta gejša.
- Páni. - Jo.
Co děláš tady na večírku?
No, já nevím. Nechtěl jsem sem chodit.
Já taky ne.
Ale jsme tady.
Ano, a…
Proč se tu schováváme? Nechápu to.
Já nevím.
Jdeme?
Takže když jsi mě zahlídl, nevěděl jsi, že se známe?
To je docela těžká otázka.
Proč?
Protože moje podvědomí to mohlo vědět.
Ale viděl jsi mě a něco jsi cítil?
To jo.
A v tu chvíli jsi nevěděl, že mě znáš?
No, já nevím. Kam tím míříš?
- Já? - Jo.
K sobě domů.
Aspoň prolomíme ledy.
Co se děje? Jdu na to moc rychle?
Ne.
Výborně.
No… To je všechno, že?
Jo.
A gauč? Ten je kde?
Ten gauč byl od…
A tamhle byla police, ne?
- Jo, byla. - Jo.
Postarám se o to.
- Sakra. Zase Toño. - Už jsi mu to řekla?
Ne. A co ty?
Tvýmu bráchovi? Proč bych mu říkal…
Tvý tetě, blbečku.
Ne, zatím ne.
Hele, bereš to vážně, že jo?
Hele, tohle je tak vážný,
že až se vrátíme domů, vylezu na radnici a vykřičím to do světa.
Bezva.
- Musím jít. - Ne.
Mám hodinu.
Tady máš klíče. Chovej se jako doma. Dělej si, co budeš chtít.
Měj se hezky.
Ahoj.
VÍTEJ
Albito, jak je?
- Jsem v prdeli. - Proč?
Jsem šťastná, Bego.
Hrozně moc šťastná.
OVOCE A ZELENINA CLARA
Páni, jsi zpátky.
MĚSTSKÁ POLICIE
Zjistím, kdo tam načmáral ten nápis.
To neřeš. Časem je to omrzí.
I přesto.
Pomůžu ti.
Jak se má Olivia?
No, vypadá to, že na léčbu reaguje dobře.
Rád bych zůstal déle, ale je v dobrých rukou.
- Je s tvojí ženou, že? - S mojí bývalou ženou.
- To jsem si myslela. - Jo.
No, je fakt, že se náš vztah zlepšuje.
Rodičovský vztah jsem myslel.
Dal jsi…
do pořádku svůj vztah s Entrerríosovými?
- Ano, jistě. - Navždy?
- Navždy. - A jen jsi jim mazal pokuty?
Přijde mi nepřiměřené, aby platili léčbu tvojí dcery v Americe za to,
že jsi nechal zmizet pár pokut.
Césare, podívej. Myslím, že mi můžeš pomoct.
Můžeš pomoct Brunovi?
Všemi možnými prostředky?
Musím jít pracovat.
Nechceme žádné kyselé obličeje, konfrontace s tiskem nebo vyjádření.
Budete se vždy oblékat slušně.
A žádné další výstřelky.
Povedete rodinný život.
Rodinný život? Zasraný rodinný život? Víc než doteď? No to nevím.
- Cos tím myslel? - Že pařba skončila.
Nesmíme přitahovat pozornost.
- Když budu chtít pařit, kdo mě zastaví? - Já.
Ukliď ten svinčík, Eloyi.
Řešili jsme už, co o takovejch případech víš?
Máme skvěle připravený tým.
To doufám.
Jdeme, Hugo.
Rubéne, mají pravdu.
Jestli chceme, aby si nemysleli, že jsme kreténi,
musíme jim dokázat, že nejsme.
- Kdo říkal, že jsme kreténi? - Riskuješ budoucnost.
Budoucnost? Jakou budoucnost? Tvoji budoucnost?
Jacobovu budoucnost?
Ne, díky.
Jacobo mě pěkně sere. Kdo si kurva myslí, že je?
Nevěřím mu.
Myslí jen na jednu věc. Jak být nejlepší, stejně jako děda.
Nech ho být, dojede na to.
Matka nechápe, že mě nemůže ovládat?
Budu dělat ve firmě a Sandru si vezmu, když budu sám chtít.
- Chce pro tebe to nejlepší. - To nejlepší pro sebe.
Jaký v tom je rozdíl?
- Hej, co to kurva děláš? - Hej.
Rubéne, poslouchej.
- Mají pravdu. - No tak.
Jsme v tom… Hej.
Jsme v tom spolu.
Koukni na mě.
Mrkni, jestli to chápeš.
Jo. Občas mám pocit, že seš jedinej, kdo mi rozumí.
Pořád dělám nějaký kraviny, ale ty mě vždycky podržíš.
Od toho jsou přátelé.
Jo, jsi mnohem víc než kamarád.
Díky moc.
Co to kurva děláš?
- Já… - Vypadni. Vypadni odsud!
Zasranej buzerante! Vypadni! Ty čuráku.
Už několik dní se v okolí soudu proslýchá,
že obě strany možná uzavřou mimosoudní dohodu.
To by znamenalo…
- Odkud ty informace mají? - Myslím, že tuším.
Nevolali, aby ti nabídli dohodu nebo peníze?
Ne. Místo toho se rozhodli dát to do médií.
Nechápu, co z toho mají.
Jak říkala ta reportérka, zatím jsou to spekulace.
Získají tím čas a uvidí, jestli se chytneme.
Kdyby ti zavolali, přiznali by tím by vinu.
Ano, ale taky by tím ukázali dobré úmysly.
Dosáhli by svého cíle, vyhnuli by se soudu.
Vyhnuli by se mediální pozornosti, skandál by tak nezasáhl jejich byznys.
Ano, ale takhle všichni uvidí, že jsou vinní.
Ano, ale nemuseli by za mříže.
Časem by se na všechno zapomnělo.
Měli by čistý štít.
- Ano? - Bruno Costa?
Kdo je to?
Mónica Robledo, reportérka. Prosím, nezavěšujte.
- Jste tam? - Ano.
Moc děkuju.
Volám, abych vám položila pár otázek k případu Alby…
Césare?
Ty jsi pil?
Jsi v pořádku?
Přemýšlel jsem o tom, cos mi řekla.
O pomoci Brunovi.
Já nemůžu.
Omlouvám se.
Kdybych to zkusil…
Přišel bych o dceru.
NE ZNAMENÁ NEEEE
NÁSILNÍCI!!!
Ahoj, jak je?
Proč jsi mi neřekla o tom soudci?
Myslela jsem, že to vyjde.
To je hajzl.
Na každou svini se vaří voda.
Jasně.
Čeho se bojíš?
- Nechci prohrát. - Ten soud?
Myslím svého syna.
Co si myslíš o té právničce?
Netuší, do čeho se namočila.
Pokusili jsme se spojit s právničkou oběti, Martou Villar,
bohužel neúspěšně.
Marta Villar pracovala v různých advokátních kancelářích
a úspěšně obhajovala kauzy, které však nebyly tak prestižní jako tato.
Přemýšlíme, co mohlo způsobit tak radikální obrat.
Je zvláštní, že právnička s tak zanedbatelnými zkušenostmi s…
- Ano? - Marto, dobrý večer.
Vzpomínáš si na mě? Víš, kdo jsem?
Samozřejmě. Pořád mám tvoje číslo.
Na tenhle hovor už pár dní čekám.
Eloyi, žádná dohoda nebude.
Copak? Najednou se stydíš?
- Ahoj. - Ahoj.
Přišel jsem Toñovi vrátit nářadí. Nedávno mi ho půjčoval.
Teď spí.
Můžu ho nechat tady, abych zase nemusel chodit.
Odkdy potřebuješ výmluvy, aby ses stavil?
Zajímalo mě, jestli jsi v pohodě.
Jsi?
Tak já teda…
půjdu.
Zůstaň tady.
Určitě?
Pojď dál.
Z toho, co víme,
a i přesto, že obžalovaní byli ochotni přiznat svou vinu,
žalující strana, tedy Alba Llorens, zastoupená advokátkou Martou Villar,
nabídku odmítla, takže se obě strany setkají u soudu.
Připomínáme, že obžalovaní čelí trestům odnětí svobody na nejvýš 20 let.
Všechno bude dobré, synu.
- Ahoj, co se děje? - Promiň, nechtěla jsem tě otravovat.
Vážně?
Ano, ale zítra je soud a já nechtěla, abys byl sám.
Neboj se.
Co se má stát, se stane.
Dáš si něco?
Už jsem byl v posteli.
Bruno, jak můžeš být tak klidný?
No… Snažím se na to moc nemyslet.
Prostě tě nechci nechat samotného. Já nevím, ale ta rodina…
Cítím se bezmocná, nemám ti jak pomoct.
Díky nim mám skvělého obhájce.
Jestli mi chceš pomoct, tak se netrap.
Jsi jediná, kdo při mě stojí.
To je víc než dost.
Opravdu.
- No… Tak já tu zůstanu přes noc. - Cože?
- Jo. - To nemusíš.
- Neležel jsi už? Tak běž. - Není mi deset.
Zůstanu tady, kouknu na film,
a až usneš, potichu odejdu a zabouchnu dveře.
Teto, jsem v pohodě.
Taky si musíš odpočinout.
Tak běž domů, uvidíme se zítra.
Tak dobře.
Počkej.
Zůstaň tady.
Tak mazej. Běž do postele.
Já si pustím film a budu tady odpočívat.
Tak běž.
- Odpočiň si. - Ty taky.
Hej.
Tady máš. Vím, jaká ti bývá zima.
Znáš mě jako své boty.
Dobrou noc.
Dobrou.
Všechno to přejde.
A co potom?
No…
Najdeme nový začátek.
Spolu, jestli chceš.
Tirso…
Já ne…
Kdysi jsme se milovali.
Můžeme se tam vrátit.
- Nechci se nikam vracet. - Tak jsem to nemyslel.
Myslel jsem,
že můžeme hledat budoucnost…
Spolu.
Den před tím…
co mi provedli…
jsme s Brunem byli běhat.
Před námi byla žena, která měla problém s dechem.
Zastavil, pomohl jí…
a odvedli jsme ji domů.
Šli jsme šnečím tempem, hrozně mě to štvalo.
Ale pak…
jsme si lehli do trávy…
a já si v tu chvíli uvědomila, že ten kluk…
je vážně výjimečný.
Že by mě nikdy nezradil, nikdy by mě neopustil.
Ale… Myslím, že jsem se spletla.
Díky, že tu jsi, Tirso.
Postarám se o tebe.
Po neúspěšných snahách o uzavření mimosoudní dohody
dnes započne očekávaný soud se čtyřmi mladými muži
obviněnými ze znásilnění dívky ze stejného města.
Když si vezmu kravatu, nebudu míň vinen.
- Co je s Brunem, do prdele? - O Bruna se neboj.
- Proč ne? - Je normální, že pochybuje, jasný?
- S tím vším bordelem… - Tak ji neměl ošukat…
- On se jí nedotkl! - Jak to kurva víš? Byls sjetej.
- Neřvi na mě… - Nech mě!
Co je to s váma dvěma? Už pár týdnů jste úplně nesnesitelní.
Hele, je mi fuk…
To je debil. Je mi jedno, co vám je, ale vyřešte to.
Tohle tak potřebuju, další problémy.
- Omluvil jsem se. Co víc chceš? - Hugo, vystřel.
Jsi buzna a neřekls mi to?
Přijal bys to?
Vidíš?
Děkuji.
- Zdravím. - Dobrý den.
Zahajujeme ústní jednání
k soudnímu řízení 20/34 789
roku 2020.
Jak je zvykem,
soudní tajemník přečte žalobu a vyjádření obhajoby.
Hele, chceš se projít?
Ne. Radši tady zůstanu.
Jste obeznámeni se skutky, kvůli kterým zde dnes jste?
Jak se vůči těmto obviněním hájíte?
- Chtěl jsem… Chtěl jsem říct… - Neslyším vás.
- Chci říct… - Hlasitěji, prosím.
Jsem nevinný.
Kdybych věděl, jak to dopadne…
Neudělal bych to.
Dnes je obtížné zjistit, kde jdou hranice.
Ale zjevně je všechno subjektivní.
Různé pohledy na stejný čin mohou být odlišně nebo protichůdné.
I když ze svého pohledu jsem nevinný,
mrzí mě, co se stalo, a omlouvám se za to.
Chci jen spravedlnost, ctihodnosti.
- Co se děje? - Včera jsem našel dopis.
- Tohle všechno mění, Marto. - Ne, nemění.
- Co když to dáme tisku? - Co tím získáme?
Aby byly před soudem demonstrace? Takhle to nefunguje, Albo.
Státní zástupce žádá pro obžalovené Jacoba Entrerríose,
Rubéna Entrerríose a Huga Roige trest odnětí svobody ve výši 20 let.
Co se týče Bruna Costy, přidáváme desetiletý trest za genderové násilí.
Mrzí mě to, ale jsme v trestním řízení.
Nemůžu obhajovat zároveň oběť i obviněného.
Někdo vyhraje a někdo prohraje.
Možná jsem se spletla, ale tvou dceru jsem u soudu neviděla.
Než jsem uslyšel rozsudek, tak jsem vás podporoval,
ale zásnuby s Rubénem musíme zrušit.
Netlač tolik, Rubéne.
- Pusť mě! - Rubéne?
Hugo.
- Co chcete? - Promluvit si.
Váš kamarád Bruno se do znásilnění nezapojil.
A ty to chceš říct. Proč konečně neřekneš soudkyni pravdu?
Přísaháte, že budete na otázky odpovídat pravdivě?
Přísahám.
Měl Bruno Costa s žalobkyní pohlavní styk?
Otázka je jednoduchá, pane Roigi.
Ano, nebo ne?
Po tom, co se stalo Albě, na mě někdo zaútočil.
- Cože? - Vyhrožovali, že vám ublíží.
Tobě a rodině od Alby. Myslím, že ten někdo byl…
César.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová