EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Godmorgen.
Vi sender direkte fra retten i Alicante og en af årets mest omtalte sager.
Hvis tiltalen mod de anklagede godkendes,
kan forundersøgelsesstadiet indledes.
I den forbindelse vil begge parter fremlægge deres argumenter.
Det bliver en af årets mest bemærkelsesværdige sager.
-Manuel. -Jeg sagde, hun ikke skulle gøre det.
Mercedes behøver ingen invitation. Bød du på kaffe?
Jeg vil ikke have noget, dit svin.
Et klodset et af slagsen.
Med forlov.
Du milde!
Hvilket sammentræf.
Hvad er det?
En efterforskning af din svigerfar og hans interessante forretninger.
Hvad mener du?
Víctor Entrerríos var en kæmpe med fødder af ler.
Hans magttilraning var proportionel med hans evne til at korrumpere.
Jeg har trukket sagen.
Nogle af mine kolleger tænker hvorfor.
Nogle kolleger? Alle ved, vi er venner.
Folks sind løber løbsk, Mercedes.
Jeg måtte enten godkende klagen eller tillade en revision af jeres konti.
Vores konti er uplettede.
Hvorfor tror du, din svigerfar valgte dig frem for sin egen søn?
Tror du virkelig, det var for dit talent?
Der er en sag.
Jeg tænker på min søn, ikke hvad der sker med min mand.
Det tvivler jeg ikke på. Så glem det her og hjælp din søn.
Hvordan?
Indgå forlig med dommeren og anklageren.
Hvilket slags forlig?
Anerkend anklagerne og tilsidesæt beviserne.
Retssagen vil blot ratificere forliget.
Det vidste du allerede.
Og du fik mig til at spille med. Du ville aldrig hjælpe mig.
Jeg hjælper dig.
-Hvordan siger du "tante"? -Tante.
-Den lokale familie… -Flot.
…øger interessen yderligere i denne sag, der har taget en usædvanlig drejning.
En af de tiltalte var offerets kæreste.
Hvorfor deltog han i denne forfærdelige gerning?
Det vil vi forsøge at besvare.
Kilder tæt på anklageren siger, at retssagen forventes at starte
tidligere end planlagt.
I byen, hvor den påståede voldtægt fandt sted…
-Et forlig? -Det sagde han til mig.
Den fyr, der bollede dig til gengæld for ingenting?
-Tal til mig med respekt, Mariano. -Du er mig utro, og jeg bør takke dig?
Eloy siger, vi bør overveje det. Hvad mener du?
Vi ville ikke acceptere en dom. Et forlig er det samme eller værre.
-Vi må ikke fremstå som svage. -Selv hvis vi er det.
Alle beviser bliver undersøgt.
Forsvaret vil finde alle de vidner, de kan.
Skal de bestikke dem, gør de det.
De vil gøre alt for at vinde, som de har vist.
De vil gå efter dig nådesløst, Alba. Sige, du ville det, lagde op til det,
alle mulige uhyrlige ting.
Den dårlige nyhed er,
at de vil være gode til det.
Er der ingen gode nyheder?
De har ikke set min vrede side.
Vi må være stærke. Det eneste, der betyder noget, er,
at retten tror på dig.
Og at de skyldige får, hvad de fortjener.
De skyldige.
Ja, Alba. Fra i dag er de alle skyldige.
Jeg må trække lidt luft.
Selvfølgelig.
Bare rolig. Det haster ikke.
Giv dig god tid.
Og hvad gør vi indtil da?
-"Indtil da"? -Indtil retssagen starter.
Arbejder. Vi indleder arbejdet.
Vi skal være klar. Vi kan ikke begå fejl.
Kan vi vinde sagen?
Kender du historien om David og Goliat?
Lad os håbe, det her får samme slutning. Det må vi stole på.
Jeg er her.
Fortæl mig, hvad det end er, så går jeg. Og kommer ikke tilbage.
Du skal komme tilbage så mange gange, det kræver.
Det er ikke en fest. Vi er her ikke for at more os.
Med det, der venter, må vi hjælpe hinanden.
For hvis en falder, falder resten også.
Det kan vi ikke tillade.
Vel, Bruno?
Jeg så Bruno i går.
-Og? -Han var sammen med Clara.
Jeg sagde ikke nej.
Og på vej herhen tænkte jeg, hvor svært det må være for dig.
Bruno.
Jeg har set jer sammen
siden den dag, I fandt sammen, til det her lort skete.
-Er det ikke værd at kæmpe for? -Det er så let at sige.
Hvad føler du for ham?
-Det er kompliceret. -Nej, det er såresimpelt.
Én ting er Bruno, og en anden er, hvad der skete.
Hvordan adskiller jeg dem?
Hvordan gør jeg det?
Hvordan hjælper jeg Alba?
Jeg vil være hos hende, men måske bør jeg holde mig væk.
Hvordan skal jeg tale med dig?
-Jeg vil ikke se dig i øjnene. -Bruno, se på mig.
Se på mig.
Glem ikke, at jeg ved, hvem du er.
Jeg vil støtte dig hele livet.
I alting, når som helst.
Hvad der end sker, er jeg her for evigt.
Tror du, han gjorde det?
Hvis jeg vil videre, må jeg slette den nat fra mit liv.
Og for at gøre det må jeg slette ham.
Jeg går fra forstanden.
Der er ingen god løsning på det her.
Bruno, mener du stadig, du ikke vil have en advokat?
Jeg kan tage et lån i butikken.
Hvad som helst, men du har brug for en advokat.
Jeg holder mig til dem…
…så jeg ved, hvad de pønser på.
Sådan kan jeg hjælpe Alba.
Men ikke dig selv.
Det fortjener jeg.
Jeg vil returnere den her.
-Det er bare… -Med al respekt…
Du skulle have set dit ansigt.
-Hvad laver du her? -Hvad tror du?
-Din flabede idiot. -Har du savnet mig?
SEKS MÅNEDER TIDLIGERE
Tak, Dani.
Åh, gud, Dani, fin T-shirt. Redningsholdet er på vej!
Denne mand er bleg. Vi må evakuere ham med det samme.
-Rubén. -Jeg redder dig.
-Fra hvem? -Fra dig selv.
Hvad sker der? Tag noget at…
Mand!
Mor spørger altid, om du har lavet nogle af tv-reklamerne.
Ligesom min nevø har jeg ikke gjort studiet færdigt.
-Jeg ved ikke, om jeg gør det. -Hvorfor?
-Kan du ikke lide reklameverdenen? -Nej, man manipulerer folk.
Hvornår er du så blevet så etisk?
Madrid forandrer dig.
Hvad skal du i aften?
-Skal vi gå på Note? -Vent.
Jeg er træt af Note, Rally og Sumo
og det her lort.
-Lad os lave noget nyt. -Hvad?
Give Bruno røvfuld.
-Det har vi gjort før. -Hvad skal vi lave?
-Hvad med at tage til en fest? -Gæt, hvad der sker i aften.
Kunstakademifesten. Hvorfor skal jeg holde mund?
-Fuck det. Det gider jeg ikke. -De sagde…
-En fantasi! -Præcis.
Nej. Jeg har en eksamen på mandag.
Kunst? Seriøst?
Jeg kom ikke for at se dig.
Jeg vil feste, før den dystre virkelighed banker på.
Den dystre virkelighed? Men du elsker at bo der.
Ja, men lavsæsonen er som en skrækfilm.
Værst af alt er der ingen fyre.
Hør her.
Han er lige kommet tilbage fra Somalia. Det skal fejres.
Jacobo er på vej.
Hav medlidenhed med mig.
Fantasi. Kom nu! Ja!
-Jeg tror ikke på dig. -Det passer.
Hvad så? Det er en handicap-plads.
Efter 450 kilometer gider jeg ikke lede efter en parkeringsplads.
Til tjeneste, politiinspektør.
-Stå rør. -Kom her.
-Godt at se dig. -I lige måde.
-Hvordan var Somalia? -Han dræbte nogle jihadister.
Hold kæft.
Har du vasket hænder? Jeg vil ikke have en virus.
Hvordan går det?
-Bedre nu. -Jeg kom for at se dig.
-Det samme her, røvhul. -Tak, begge to.
-De tror, de er overlegne. -Det er vi.
Så hvad er det her for et hul?
En blanding af nørder og hashvrag.
-Alle sammen små svin. -Vi går efter svinene.
Præsenter mig for nogen.
-Hvad synes du om det? -Ikke værst.
-Går han i din klasse? -Nej. Det er Gael. Han er vild.
Han laver graffiti, er billedhugger, maler, fotograf…
Så jeg poserede for hans klasse. Mod betaling.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Fordi det ikke er noget særligt.
Splitternøgen?
Nej, i en rustning. Hvad tror du?
-Alba, vi bliver stive i aften. -Du er skør.
Det lover jeg dig.
Bego, nogle venner vil møde dig. Og du, hent en drink til.
-Hvad er det? -Hvad laver du?
-Nej. Du savlede over en pige. -Jeg så ikke på nogen.
-Bruno, du begloede hende. -Hvordan var hun?
-Måske kan jeg også lide hende. -Jeg holder mund.
Kom, lad os tage en øl.
Jeg har savnet det her mest.
Hvad? Tøserne?
Måske var Hugo…
Han kan ikke lide de mørke. Kun de lyse.
-Hej. Respekt! -Det er en joke.
Nej, det er ikke en joke.
Vi er snobber og racistiske. Hvad er problemet?
Hey, Bruno.
Hvad laver du på herretoilettet?
Det samme som dig, men siddende. Er det et problem?
Har du aldrig set en pige her? Nu har du en historie at fortælle.
Bruno.
Alba?
Hej.
Kiggede du på mig derude?
Det tror jeg.
Dit ansigt virkede bekendt.
Også dit, men det var ikke derfor, jeg så på dig.
Ikke?
Nej.
Hugo, jeg kan ikke klare Bruno.
Så du ham? Gjorde du?
En dag smadrer jeg hans ansigt.
-Hugo. Hører du efter? -Ja, jeg lytter altid til dig, Rubén.
-Hvem er det? -Sandra sender mig brystbilleder.
-Det er så sjovt. -Hvorfor?
Hver søndag spiller hun guitar hos præsten.
Har du set geishaen? Pis!
Det er min bofælle.
Hvem?
Geishaen.
-Wow. -Ja.
Hvad laver du til festen?
Det ved jeg ikke. Jeg ville ikke med.
Heller ikke mig.
Men nu er vi her.
Ja, og…
Hvorfor gemmer vi os her? Jeg forstår det ikke.
Jeg ved det ikke.
Skal vi gå?
Vidste du ikke, at du kendte mig, da du så mig?
Det er et svært spørgsmål.
Hvorfor?
Fordi min underbevidsthed måske vidste det.
Men du så mig og følte noget?
Ja.
Og i det øjeblik vidste du ikke, at du kendte mig?
Jeg ved det ikke. Hvor vil du hen med det her?
-Mig? -Ja.
Hjem til mig.
Bare for at bryde isen.
Hvad er der galt? Har jeg for travlt?
Nej.
Godt.
Det er alt, ikke?
Ja.
Og sofaen? Hvor er den?
Sofaen var fra…
Der var en hylde der, ikke?
-Det var der. -Ja!
Jeg ordner det.
-Pis. Det er Toño igen. -Har du fortalt ham det?
Nej. Hvad med dig?
Din bror? Hvorfor skulle jeg sige det…
Din tante, dit fjols.
Nej, ikke endnu.
Det her er seriøst, ikke?
Det er så seriøst,
at når vi kommer hjem, klatrer jeg op i rådhustårnet
og forkynder det.
Fint.
-Jeg skal gå. -Nej.
Jeg har time.
Her er nøglerne. Lad som om du er hjemme.
Hav en god dag.
Farvel.
VELKOMMEN
Albita, hvad så?
-Jeg er på røven. -Hvorfor?
Fordi jeg er lykkelig, Bego. Virkelig lykkelig.
CLARAS FRUGT OG GRØNT
Du er tilbage.
Jeg finder ud af, hvem der lavede graffitien.
Bare rolig. De bliver snart trætte af det.
Men stadigvæk.
Lad mig hjælpe dig.
-Hvordan har Olivia det? -Hun reagerer på behandlingen.
Jeg ville gerne være blevet, men hun er i gode hænder.
-Hun er sammen med din kone, ikke? -Min ekskone.
-Det gættede jeg. -Ja.
Vores forhold er blevet bedre.
Som forældre mener jeg.
Har du fået rettet op på dit forhold til Entrerríos?
-Ja, selvfølgelig. -Permanent?
-Permanent. -Og du slettede kun deres bøder?
Det virker uforholdsmæssigt, at de betaler for din datters behandling i USA…
Hvis du kun slettede et par bøder.
César, hør her. Der er én ting, du kan gøre for mig.
Kan du hjælpe Bruno
ved at gøre, hvad du kan?
Jeg må tilbage til arbejdet.
Vi må ikke se nedtrykte ud, lægge os ud med pressen
eller komme med udtalelser. I skal altid klæde jer ulasteligt.
Det er slut med at gå i byen.
I skal leve et familieliv.
Et familieliv? Et skide familieliv? Mere end vi allerede gør?
-Hvad mener du? -At festen er slut.
Det handler om at holde lav profil.
-Hvis jeg vil feste, hvem stopper mig så? -Mig.
Ryd op i det her lort.
Har vi drøftet, hvad du ved om sagerne?
Vi har et velforberedt team.
Det håber jeg virkelig.
Kom, Hugo.
Rubén, de har ret.
Hvis de skal tro på, vi ikke er nogle røvhuller,
skal vi vise dem, vi ikke er det.
-Hvem siger, vi er nogle røvhuller? -Du sætter fremtiden på spil.
Fremtiden? Hvilken fremtid? Din fremtid?
Jacobos fremtid?
Ellers tak.
Han gør mig sgu sur. Hvem fanden tror han, han er?
Jeg stoler ikke på ham.
Han tænker kun på én ting. At være den bedste, ligesom bedstefar.
Glem ham. Han retter ind.
Fatter mor ikke, hun ikke kan kontrollere mig?
Jeg arbejder for firmaet og gifter mig med Sandra, hvis jeg vil.
-Din mor vil dig kun det bedste. -Det bedste for sig selv.
Hvad er forskellen?
-Hvad fanden laver du? -Hey.
Rubén, hør her.
-De har ret. -Seriøst.
Vi er sammen… Hør nu.
Vi er sammen om det her.
Se på mig.
Blink, hvis du forstår.
Ja. Nogle gange føler jeg, du er den eneste, der forstår mig.
Jeg kvajer mig altid, men du støtter mig altid.
Det er det, venner er til for.
Ja, du er meget mere end en ven.
Mange tak.
Hvad fanden var det?
-Jeg… -Skrid!
Skide svans. Skrid! Dumme svin.
Der har været et rygte i omløb i retten de sidste par dage.
Det er muligt, at parterne indgår forlig.
Det ville betyde…
-Hvor har de den oplysning fra? -Det har jeg en idé om.
Har ingen ringet om penge eller en aftale?
Nej. De har valgt at lække det til pressen.
Jeg forstår ikke, hvad de får ud af det.
Som journalisten siger, er det blot et rygte.
De vil se, om vi bider på krogen.
Hvis de ringer til dig, indrømmer de skyld.
Ja, og afslører deres strategi.
Det er deres mål at undgå en retssag.
De ville undgå medieomtalen, og skandalen vil ikke påvirke deres firma.
Ja, men alle vil vide, at de er skyldige.
Ja, men de undgår en fængselsstraf.
Med tiden bliver alt glemt.
Tavlen bliver visket ren.
-Ja? -Bruno Costa?
Hvem er det?
Mónica Robledo, journalist. Læg ikke på.
-Er du der? -Ja.
Mange tak.
Jeg ringer vedrørende Albas sag.
César?
Er du fuld?
Er du okay?
Jeg tænkte over, hvad du sagde.
Om at hjælpe Bruno.
Det kan jeg ikke.
Jeg er ked af det.
Hvis jeg prøvede…
…mister jeg min datter.
NEJ BETYDER NEJ
VOLDTÆGTSMÆND!!!!
HVORDAN GÅR DET?
Hvorfor nævnte du ikke dommeren?
Jeg troede, det ville løse sig.
Det dumme svin.
Han får som fortjent.
Ja!
Hvad er du bange for?
-Jeg vil ikke tabe. -Retssagen?
Min søn.
Hvad mener du om advokaten?
Hun ved ikke, hvad hun har rodet sig ud i.
Vi har forsøgt at tale med offerets advokat, Marta Villar,
men det har ikke været muligt.
Villar har arbejdet for forskellige advokatfirmaer
og har med succes forsvaret mindre noble sager end denne.
Hvad har mon forårsaget denne radikale kursændring?
Det er underligt, at hun kun har meget begrænset erfaring med…
-Ja? -Hej, Marta. Godaften.
Kan du huske mig? Ved du, hvem det er?
Selvfølgelig. Jeg har stadig dit nummer.
Jeg har ventet dit opkald i flere dage.
Eloy, der bliver intet forlig.
Hvad? Er du blevet helt bly?
Hej.
Jeg returnerer bare Toños værktøj, som jeg lånte forleden.
Han sover.
Jeg kan lægge det her, så jeg ikke behøver at komme ind.
Har du brug for en undskyldning for at se mig?
Jeg ville sikre mig, at du var okay. Er du det?
Okay, så…
-Så smutter jeg. -Bliv.
Er du sikker?
Kom ind.
Her er, hvad vi ved.
De tiltalte var villige til at indrømme deres skyld,
men Marta Villar, Alba Llorens advokat,
har afvist at indgå forlig, så sagen kommer for retten.
De indkærede kan idømmes en fængselsstraf på op til 20 år.
Det løser sig, min søn.
-Hej, tante. Hvad er der? -Undskyld, jeg ville ikke bekymre dig.
Er du sikker?
Ja. Retssagen starter i morgen, og du skal ikke være alene.
Bare rolig.
Det går, som det går.
Noget at drikke?
-Jeg var gået i seng. -Bruno, hvordan kan du være så rolig?
Jeg prøver ikke at tænke på det.
Du skal ikke være alene. Men den familie…
Jeg føler mig nytteløs, fordi jeg ikke kan hjælpe dig.
Med dem har jeg det bedste forsvar.
Vil du hjælpe mig, så lid ikke for mig.
Du er den eneste, der stod mig bi.
Det er mere end nok.
Virkelig.
-Jeg bliver her i nat. -Hvad?
-Ja. -Det er ikke nødvendigt.
-Skal du ikke i seng? Gør det. -Jeg er ikke ti.
Jeg bliver og ser en film.
Når du falder i søvn, lukker jeg døren og sniger mig ud.
Tante. Jeg har det fint.
Du skal også hvile dig.
Tag hjem, og så ses vi i morgen.
Okay.
Vent.
Bliv.
Gå i seng med dig.
Jeg ser en film og slapper af her.
Kom så.
-Få hvilet dig. -I lige måde.
Hej.
Tag den. Jeg ved, du altid fryser.
Du kender mig godt.
Godnat.
Det her går over.
Og bagefter?
Tja…
Så starter vi på en frisk.
Sammen, hvis du vil.
Tirso…
Jeg er ikke…
Vi elskede hinanden engang.
Vi kan vende tilbage dertil.
-Jeg vil ikke nogen steder. -Jeg mener ikke tage tilbage.
Jeg mener…
Vi skal skabe en fremtid…
Sammen.
Dagen før
de gjorde det mod mig,
var Bruno og jeg ude at løbe.
Foran os var der en kvinde, der hev efter vejret.
Han stoppede, hjalp hende,
og vi fulgte hende hjem.
Vi gik i sneglefart. Jeg var ude af mig selv.
Men da
vi lagde os i græsset igen,
der indså jeg, at han var…
…en helt særlig person.
Han ville aldrig svigte mig eller efterlade mig.
Men nu tror jeg, jeg tog fejl.
Tak, fordi du er her, Tirso.
Jeg vil altid passe på dig.
Efter at have afsluttet forundersøgelserne uden at indgå forlig,
indledes den længe ventede retssag mod de fire unge mænd,
der anklages for at voldtage en pige fra deres by i dag.
Et slips gør mig ikke mindre skyldig.
-Hvad er der med Bruno? -Tænk ikke på Bruno.
-Hvorfor ikke? -Det er normalt at tvivle.
-Det rod, han står i… -Han skulle ikke have bollet hende.
-Han rørte hende ikke. -Hvad ved du om det? Du var skæv.
-Råb ikke ad mig. -Slip mig.
Hvad er der galt med jer? I har været utålelige i ugevis.
Jeg er ligeglad…
Drengen er en idiot. Få styr på det.
Lige hvad der manglede. Flere problemer.
-Undskyld. Hvad kan jeg ellers gøre? -Hugo, skrid.
Du er svans, men skjulte det?
Havde du accepteret det?
Nej, vel?
Tak.
-Hej. -Goddag, alle sammen.
Vi indleder den mundtlige høring
i sag 20/34 789
i år 2020.
Som det er praksis
læser retssekretæren anklagerens og forsvarets sagsfremstillinger op.
-Skal vi gå en tur? -Jeg foretrækker at blive her.
Er I bekendt med anklagerne mod jer?
Og hvordan forholder I jer til dem?
-Jeg vil sige… -Jeg kan ikke høre dig.
-Jeg vil bare sige… -Lidt højere.
Jeg er uskyldig.
Hvis jeg vidste, det ville ske…
…havde jeg ikke gjort det.
I dag er det svært at vide, hvor grænsen går.
Men alting er subjektivt.
Folks opfattelse af det samme faktum kan afvige og være selvmodsigende.
Selvom jeg mener, jeg er uskyldig,
er jeg ked af det, der skete, og vil undskylde for det.
Jeg vil kun have retfærdighed.
-Hvad sker der? -I går fandt jeg et brev.
-Det ændrer alt, Marta. -Nej.
-Vi kunne lække det. -Hvad får vi ud af det?
Protester foran retsbygningen? Det fungerer ikke sådan, Alba.
Anklageren nedlægger påstand om 20 års fængsel
for de tiltalte: Jacobo Entrerríos, Rubén Entrerríos og Hugo Roig.
Hvad angår Bruno Costa, skal der dertil lægges ti år for kønsbestemt voldt.
Det er en strafferetssag.
Jeg kan ikke både forsvare offeret og den anklagede.
En vinder og en taber.
Måske var det bare mig, men jeg så ikke din datter i retssalen.
Jeg lovede at støtte jer, indtil dommen faldt,
men forlovelsen med Rubén skal ophæves.
Klem ikke så hårdt, Rubén.
-Slip mig! -Rubén?
Hugo.
-Hvad vil du? -Bare tale med dig.
Din ven Bruno deltog ikke i voldtægten.
Og det vil du sige. Fortæl dommeren sandheden for en gangs skyld.
Sværger du at fortælle sandheden?
Ja.
Havde Bruno Costa samleje med forurettede?
Det er et enkelt spørgsmål, hr. Roig.
Ja eller nej?
Efter Alba-tingen angreb nogen mig.
-Hvad? -De truede med at skade jer alle.
Dig og Albas familie. Jeg tror, det var nogen…
César.
Tekster af: Charlotte Reeve