EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
God morgen. Vi er direkte inne fra tingretten i Alicante.
Vi venter på en av årets mest profilerte rettssaker.
Når saken mot de fire tiltalte godkjennes, begynner forberedelsene til rettssaken.
I løpet av denne tiden vil begge sider presentere saken sin.
Uten tvil en av årets mest bemerkelsesverdige saker.
-Manuel. -Jeg sa hun ikke fikk komme inn.
Mercedes trenger ingen invitasjon. Får hun kaffe?
Jeg vil ikke ha noe, drittsekk.
En klossete drittsekk også.
Unnskyld meg.
Jøss!
For et sammentreff.
Hva er det?
En artikkel om svigerfaren din og de interessante forretningene hans.
Hva mener du?
Victor Entrerríos var en kjempe på leirføtter.
Måten han fikk makt på var helt proposjonal med korrupsjonsteften.
Jeg har dratt ut dette en stund. Noen kollegaer har spurt meg om hvorfor.
Noen kollegaer? Alle vet at vi er venner.
Folk har fri fantasi, Mercedes.
Jeg måtte velge mellom å godta denne saken
eller en gjennomgang av deres konti.
Kontiene våre er rene.
Har du spurt deg selv om hvorfor sviger- faren din valgte deg over sin egen sønn?
Tror du virkelig det bare var på grunn av talentet ditt?
Det er straffbart.
Jeg bryr meg om sønnen min, ikke hva som skjer med mannen min.
Det tviler jeg ikke på.
Glem dette og hjelp sønnen din, nå.
Hvordan?
Inngå forlik med dommeren og påtalemyndigheten.
Hva slags forlik?
Anerkjenn tiltalen og legg til side bevisene.
Da vil saken handle om å bli enige om forliket.
Det visste du allerede.
Og du fikk meg til å spille med. Du planla aldri å hjelpe meg.
Jeg hjelper deg jo.
-Hvordan sier du "tante"? -Aunt.
-Denne lokale familien… -Bra.
…vekker mer interesse for saken der den største gåten
forblir en uvanlig vending for denne typen forbrytelser.
En av de tiltalte var offerets kjæreste.
Hvorfor ville han vært med på noe så grusomt?
Det spørsmålet prøver vi å finne svar på.
Kilder nær påtalemyndigheten sier at rettssaken kan begynne
tidligere enn forventet.
Her, i byen der den påståtte voldtekten skal ha skjedd…
-Et forlik? -Det var det han sa.
Samme fyr som knulla deg i bytte mot ingenting?
-Snakk til meg med respekt. -Du er utro, og så skal jeg takke deg?
Eloy sier at vi bør vurdere det. Hva syns du?
Vi godtar ingen dom, Mercedes. Et forlik er det samme, eller verre.
-Vi må ikke fremstå svake. -Selv om vi er det.
Alle bevisene vil undersøkes.
Forsvaret prøver å finne vitner overalt.
Må de kjøpe dem, gjør de det.
De gjør alt for å vinne, som de har vist før.
De tar deg nådeløst, Alba. Sier at du ville det, at du egget dem opp,
alle slags uhyrlige ting.
Den dårlige nyheten…
er at de kommer til å være flinke.
Ingen gode nyheter?
De kjenner ikke den sinte utgaven av meg.
Vi må være sterke.
Det eneste som betyr noe nå, og det aller eneste,
er at retten tror på deg.
Og selvfølgelig at de skyldige får som fortjent.
De skyldige.
Ja, Alba. Fra nå er de alle skyldige.
Jeg trenger luft.
Selvsagt. Ta det med ro. Det er ingen hast.
Ta den tiden du trenger.
Hva gjør vi frem til det?
-Hva mener du med "frem til det"? -Frem til rettssaken.
Jobber. Vi skal jobbe.
Vi må forberede oss. Vi har ikke råd til å gjøre feil.
Kan vi vinne?
Kjenner du til historien om David og Goliat?
La oss håpe denne historien slutter sånn. Vi må ha troen.
Jeg er her.
Si hva det er, så går jeg. Da kommer jeg ikke tilbake.
Du må kanskje komme tilbake så mange ganger det trengs.
Dette er ingen fest. Vi er ikke her for å ha det gøy.
Med det vi har i vente, må vi støtte hverandre nå.
Hvis én faller, faller alle.
Og det har vi ikke råd til. Ikke sant, Bruno?
Jeg så Bruno i går.
Og?
Han var med Clara.
Jeg sa ikke hei.
Og på vei bort hit tenkte jeg på hvor vanskelig dette må være for deg.
Du…
Bruno.
Jeg har sett dere sammen, siden dere traff hverandre og dette skjedde.
-Er det ikke verdt å kjempe for? -Det er så lett å si det.
Hva føler du for ham?
-Jeg vet ikke… Det er innviklet. -Nei, det er enkelt.
Bruno er én ting, en annen ting er det som skjedde.
Hvordan skiller jeg dem?
-Hvordan? -Jeg vet ikke hvordan jeg kan hjelpe Alba.
Jeg vil være nær henne, men kanskje jeg bør la henne være i fred.
Jeg vet ikke hva jeg skal si til deg.
-Jeg vil ikke se deg i øynene. -Se på meg, Bruno.
Se på meg.
Ikke glem at jeg vet hvem du er.
Jeg kommer alltid til å støtte deg.
Uansett hva som skjer.
Uansett. Du har alltid meg.
Tror du virkelig at han gjorde det?
Hvis jeg skal komme meg videre, må jeg viske ut hele den kvelden.
Og da må jeg også viske ut ham.
Det rabler for meg.
Det fins ingen god utvei nå.
Mener du fortsatt at du ikke vil ha advokat, Bruno?
Jeg kan pantsette butikken.
Jeg gjør hva som helst, men du trenger din egen advokat.
Jeg vil heller være med dem…
…for å vite hva de pønsker på.
På den måten kan jeg hjelpe Alba.
Og gå mot din egen interesse.
Det fortjener jeg.
Jeg vil gjerne gi deg tilbake denne.
-Det er bare… -Med all respekt…
Du skulle sett fjeset ditt.
-Hvorfor er du her? -Hvorfor tror du?
-Din tulling. -Savna meg?
6 MÅNEDER TIDLIGERE
Takk, Dani.
For en fin T-skjorte, Dani. Her kommer redningspatruljen!
Herlighet! Denne mannen er blek. Vi må evakuere ham nå.
-Rubén… -Jeg redder deg.
-Fra hvem? -Fra deg selv.
Hva skjer, mann? Få deg noe å…
Mann!
Mamma spør meg om du har laget noen av TV-reklamene.
Akkurat som nevøen min. Jeg er ikke ferdig med studiene.
-Vet ikke om jeg skal det. -Hvorfor ikke?
-Liker du ikke markedsføring? -Jeg liker ikke å manipulere folk.
Når ble du så opptatt av etikk?
Madrid endrer deg.
Hva gjør du i kveld?
-Skal vi dra på Note? -Vent litt.
Jeg er lei av Note, Rally og Sumo og denne forbanna dritten.
-Kan vi ikke gjøre noe annet? -Hva da?
Knuse Brunos baller, kanskje.
-Nei, det er ikke noe nytt. -Hva kan vi gjøre, da?
-Kan vi ikke dra på fest? -Gjett hva som skjer i kveld.
Kunstfesten. Hvorfor skal jeg holde munn?
-Drit i det. Jeg drar ikke på… -De fortalte meg at det var…
-En fantasi. -Nettopp!
Nei. Jeg har eksamen på mandag.
Kunst? Virkelig?
Jeg kom ikke for å treffe deg, men for å feste før hverdagen innhenter meg igjen.
Hverdagen? Men du elsker jo å bo der.
Ja, men utenfor sesongen er det som en skrekkfilm.
Og verst av alt. Ingen gutter.
La meg se.
Han her er nettopp tilbake fra Somalia. Det må vi feire.
Jacobo er på vei.
Vis medynk med meg, da.
Fantasi. Kom igjen! Ja.
-Jeg tror deg ikke. -Det er sant.
Hva skjer? Det er handikapplassen.
Nei. Etter 450 km leter jeg ikke etter parkeringsplass.
Til tjeneste, løytnant.
-På stedet hvil. -Kom hit.
-Så godt å se deg. -I like måte.
-Hvordan var Somalia? -Han drepte jihaddister?
Hold kjeft.
Har du vasket hendene skikkelig? Jeg vil ikke ha noe virus.
Hvordan går det?
-Bedre nå. -Jeg kom for å treffe deg.
-Og jeg for å treffe deg. -Takk til dere begge.
-De tror de er overlegne. -Vi er jo det.
Hva slags høl er dette?
Her er det en blanding av nerder og dophuer.
-En masse smågriser. -La oss finne grisene, da.
Presenter meg for noen.
-Hva syns du om han her? -Ikke verst.
-Går han i klassen din? -Nei. Han heter Gael. Han er vill.
Driver med graffiti. Skulptør, maler, fotograf…
Jeg har stått modell for kurset hans. Mot betaling, da.
-Hvorfor sa du ingenting? -Fordi det ikke er noe spesielt.
-Helt naken? -Nei. I rustning. Hva tror du, liksom?
-La oss bli drita, Alba. -Du er gal.
Jeg sverger.
Jeg har venner som vil treffe deg, Bego. Gå og få tak i en til, du.
-Hva skjer? -Hva gjør dere?
-Du ble gal etter jenta. -Jeg så ikke på noen.
-Du ble helt borte mens du glodde. -Hvordan var hun?
-Kanskje jeg liker henne. Jeg blir med. -Jeg holder munn.
-Kom, så tar vi en øl. -Dette har jeg savna mest.
Hva da? Damene?
Kanskje. Hugo…
Nei, han liker ikke mørke, bare hvite.
-Hei. Respekt. -Det var en spøk.
Nei, det er ingen spøk.
Så er vi litt snobbete og litt rasistiske. Hva er problemet med det?
Hei, Bruno.
Hva faen gjør du på herretoalettet?
Det samme som deg, bare sittende. Problemer?
Har du aldri sett ei jente på guttedoen? Da har du noe å fortelle om.
Bruno.
Alba?
Hei.
Var det du som så på meg der ute?
Jeg tror det.
-Det var noe kjent med ansiktet. -Ditt også.
Men det var ikke derfor jeg så på deg.
Ikke?
Nei.
Jeg takler ikke Bruno, Hugo. Så du ham, eller?
En dag skal jeg gi ham juling.
-Hører du, Hugo? -Ja, jeg lytter alltid, Rubén.
-Hvem er det? -Sandra sender meg puppebilder.
-Det er så gøy. -Hvorfor?
Om søndagene spiller hun gitar hjemme hos presten.
Har du sett geishaen? Faen!
Det er romkameraten min.
-Hvem? -Geishaen.
-Jøss. -Jepp.
Hva gjør du på festen?
-Jeg vet ikke. Jeg ville ikke dra. -Ikke jeg heller.
Men her er vi, da.
Ja, og…
Hvorfor gjemmer vi oss her? Jeg forstår ikke.
Jeg vet ikke.
Skal vi gå?
Visste du ikke at du kjente meg da du så meg?
-Det er et vanskelig spørsmål. -Hvorfor?
Fordi underbevisstheten min kanskje visste noe.
Men du så meg og følte noe, altså?
Ja.
Og i det øyeblikket visste du ikke at du kjente meg?
Jeg vet ikke. Hvor vil du med dette?
-Jeg? -Ja.
Hjem til meg.
Bare for å bryte isen.
Hva er galt? Går det for fort?
Nei.
Bra.
-Vel… Det var alt, ikke sant? -Ja.
Og hvor er sofaen?
Sofaen var fra…
Det var en hylle her?
-Det var det. -Ja.
Jeg tar meg av det.
-Faen. Det er Toño igjen. -Har du fortalt ham det ennå?
Nei. Du da?
Broren din? Hvorfor skulle jeg fortelle ham…
Ikke ennå, nei.
Dette er seriøst, ikke sant?
Dette er så seriøst…
at når vi kommer hjem, klatrer jeg opp på rådhusbalkongen
og kunngjør det, ok?
Flott.
-Jeg må gå. -Nei.
Jeg har undervisning.
Her er nøklene. Føl deg som hjemme. Gjør hva du vil.
Ha en fin dag.
Ha det.
VELKOMMEN
Hva skjer, Albita?
-Jeg er ute å kjøre. -Hvorfor?
Fordi jeg er lykkelig, Bego. Veldig lykkelig.
CLARAS FRUKT OG GRØNT
Jøss… Du er tilbake.
Jeg skal finne ut hvem som tagget.
Slapp av. De går lei til slutt.
Uansett, da.
La meg hjelpe deg.
Hvordan går det med Olivia?
Behandlingen later til å fungere.
Jeg skulle gjerne blitt litt lenger, men hun er i gode hender.
-Hun er med kona di, sant? -Med ekskona mi.
-Tenkte meg det. -Ja.
Forholdet vårt blir bedre, da. Som foreldre, mener jeg.
Har du…
…rettet opp forholdet med Entrerríos-familien?
-Ja, selvfølgelig. -For godt?
-For godt. -Og du slettet bare bøtene deres?
Det virker uproposjonalt at de betaler for din datters behandling i USA…
…hvis du bare slettet noen bøter.
Hør her, César. Det er én ting du kan gjøre for meg.
Kan du hjelpe Bruno…
…og gjøre hva du kan?
Jeg må jobbe videre.
Ingen lange masker, ingen oppstyr foran pressen
eller kunngjøringer.
Dere må være ulastelig antrukket til enhver tid.
Ingen flere kvelder på byen.
Dere må leve et familieliv.
Et familieliv? Et jævla familieliv? Mer enn vi alt har? Jeg vet ikke.
-Hva mener du? -At festingen tar slutt.
Det handler om å ligge lavt, fetter.
-Hvem stopper meg om jeg vil feste? -Jeg.
Rydd opp, Eloy.
-Har vi diskutert hva du vet om dette? -Teamet vårt er godt forberedt.
Kom igjen, Hugo.
De har rett, Rubén.
Hvis vi vil at de ikke skal tro at vi er idioter,
må vi vise dem at vi ikke er det.
-Hvem faen sa at vi er idioter? -Fremtiden deres står på spill.
Fremtiden? Kom igjen, hvilken fremtid? Din fremtid?
Jacobos fremtid?
Nei takk.
Jacobo gjør meg forbanna. Hvem faen tror han at han er?
Jeg stoler ikke på ham.
Han tenker bare på én ting. Å være best, som bestefar.
Glem ham. Han får sitt.
Forstår ikke mor at hun ikke kan kontrollere meg?
Jeg jobber i firmaet og gifter meg med Sandra om jeg vil.
-Hun vil bare det beste for deg. -For henne.
Hva er forskjellen?
-Hva faen gjør du? -Hei.
Hør her, Rubén.
-De har rett. -Kom igjen.
Vi er sammen… Hei.
Vi er sammen om dette.
Se på meg.
Blunk om du forstår.
Ja. Noen ganger føler jeg at du er den eneste som forstår meg.
Jeg driter meg alltid ut, men du står ved min side.
Det er det venner er til for.
Ja, men… Du er mye mer enn en venn.
Tusen takk.
Hva faen var det?
-Jeg… -Kom deg ut! Ut herfra!
Din jævla homo! Kom deg ut! Din jævel.
Det har versert et rykte i noen dager i tingretten.
Det er mulig at begge parter vil inngå forlik.
Det kan bety…
-Hvor får de informasjonen fra? -Jeg tror jeg vet det.
Ingen har ringt deg angående penger eller forlik?
Nei. Akkurat nå lekker de bare til pressen.
Men jeg forstår ikke hva de får ut av det.
Det er bare et rykte nå, som journalistene sier.
De vil se om vi biter på.
Ringer de deg, innrømmer de skyld.
Ja, og viser også hvor godt de står i det.
Da oppnår de hovedmålet, at det ikke blir noen sak.
De unngår medieoppmerksomhet,
og skandalen påvirker ikke forretningene deres.
Ja, men da får alle vite at de er skyldige.
Ja… men da unngår de fengsel.
Med tiden er alt glemt. De starter med blanke ark igjen.
-Ja? -Bruno Costa?
Hvem er det?
Mónica Robledo, journalist. Ikke legg på, er du snill.
-Er du der? -Ja.
Tusen takk.
Jeg ringer deg for å spørre om Albas sak…
César?
Er du full?
Går det bra?
Jeg har tenkt over det du sa.
Om å hjelpe Bruno.
Jeg kan ikke.
Jeg er lei for det.
Hvis jeg prøvde…
…hadde jeg mista datteren min.
NEI BETYR NEI
VOLDTEKTSMENN!!!
HEI, HVORDAN GÅR DET?
Hvorfor nevnte du ikke dommeren?
Fordi jeg trodde alt ville ordne seg.
Jævel.
Han får som fortjent.
Ja.
Hva er du redd for?
-Jeg vil ikke tape. -Rettssaken?
Sønnen min, mener jeg.
Tanker om den kvinnelige advokaten?
Hun vet ikke hva hun har viklet seg inn i.
Vi har prøvd å få tak i offerets advokat, Marta Villar,
men det har ikke vært mulig.
Marta Villar har jobbet i ulike advokatfirmaer,
og vært forsvarer i saker som var langt styggere enn denne.
Vi lurer på hvorfor hun har endret seg så radikalt.
Det er merkelig at hun er advokat med veldig lite erfaring med…
-Ja? -Hei, Marta. God kveld.
Husker du meg? Vet du hvem dette er?
Selvsagt. Jeg har fortsatt nummeret ditt.
Jeg har ventet på oppringningen i dagevis.
Vi inngår ikke forlik, Eloy.
Hva? Ble du brått blyg?
-Hei. -Hei.
Jeg skal levere tilbake Toños verktøy. Han lånte meg dem her om dagen.
Han sover nå.
Jeg kan sette dem her, jeg trenger ikke å komme inn.
Når måtte du ha en unnskyldning for å treffe meg?
Jeg ville se om det gikk bra med deg.
Gjør det det?
Da så…
-Jeg stikker. -Bli.
Er du sikker?
Kom inn.
Dette vet vi så langt.
Selv om de tiltalte var villige til å tilstå at de var skyldige,
har forsvaret, representert ved Marta Villar,
Alba Llorens advokat,
nektet å inngå forlik. De tar dette til retten.
Vi minner om at de tiltalte kan stå overfor en dom på opptil 20 års fengsel.
Alt ordner seg, min sønn.
-Hei, tante. Hva er det? -Jeg ville ikke uroe deg.
Sikker?
Ja, rettssaken er i morgen, og jeg vil ikke at du skal være alene.
Ta det med ro.
Det som skjer, det skjer.
Vil du ha noe å drikke?
-Jeg hadde alt lagt meg. -Hvordan kan du være så rolig?
Vel. Jeg prøver å ikke tenke så mye på det.
Jeg vil ikke at du skal være alene. Og, jeg vet ikke, den familien…
Jeg føler meg ubrukelig, jeg vil hjelpe deg mer.
Med dem har jeg det beste forsvar.
Vil du hjelpe meg, så må du ikke lide på vegne av meg.
Du er den eneste som står ved min side.
Det holder i massevis.
Virkelig.
-Da blir jeg her i natt. -Hva?
-Ja. -Det trenger du ikke.
-Du skulle sove? Legg deg. -Jeg er ikke ti.
Jeg blir her, ser en film,
og når du sovner, så lukker jeg døra og sniker meg ut.
Tante… Det går fint.
Du må også hvile deg.
Dra hjem, så ses vi i morgen.
Greit.
Vent.
Bli.
Sånn, ja. Legg deg, nå.
Jeg ser en film og slapper av. Bare gå.
-Få deg litt hvile. -Du også.
Du…
-Ta det. Du fryser alltid. -Du kjenner meg godt, gutten min.
God natt.
Alt dette går over.
Og så da?
Vel…
Da får vi begynne på nytt.
Sammen, hvis du vil.
Tirso… Jeg er ikke…
Vi elsket hverandre en gang.
Vi kan komme dit igjen.
-Jeg vil ikke tilbake noe sted. -Nei, jeg mente ikke å dra tilbake.
Jeg mener…
…å finne en fremtid…
…sammen.
Dagen før…
…det de gjorde mot meg…
…var Bruno og jeg på løpetur.
Foran oss var det en kvinne som var tungpustet.
Han stoppet og hjalp henne…
…og så fulgte vi henne hjem.
Det gikk i sneglefart. Jeg var ute av meg.
Men da…
…vi la oss ned i gresset igjen…
…så forsto jeg at han fyren var…
…noe helt for seg selv.
Han ville aldri skuffe meg eller gå fra meg.
Men… jeg tror at jeg tok feil.
Takk for at du er her, Tirso.
Jeg skal alltid passe på deg.
Etter de innledende høringene fant sted uten at noe forlik ble inngått,
begynner den etterlengtede rettssaken med de fire unge mennene
tiltalt for å ha voldtatt en jente fra hjemstedet nå.
Å bruke slips gjør meg ikke mindre skyldig.
-Hva er det med Bruno? -Ikke tenk på ham.
-Hvorfor ikke? -Det er naturlig å tvile.
-Med dette kaoset… -Han skulle ikke ha knulla henne…
-Han rørte henne ikke! -Hva faen vet du? Du var høy.
-Ikke rop til meg… -Vekk!
Hva feiler det dere to? Dere har vært uutholdelige i ukevis.
Jeg bryr meg ikke…
Han er en idiot. Jeg bryr meg ikke. Fiks det.
Akkurat det jeg trenger. Flere problemer.
-Jeg sa unnskyld. Hva mer kan jeg gjøre? -Stikk, Hugo.
Er du homo, og så sa du det ikke?
Hadde du godtatt meg, da?
Skjønner du?
Takk.
-Hei. -God dag.
Vi begynner den muntlige høringen
irettssak 20/34 789 i året 2020.
Som det høver seg,
leser rettsbetjenten opp tiltalen og forsvarets kunngjøring.
-Skal vi gå en tur? -Nei. Jeg vil gjerne bli.
Vet dere hva dere er tiltalt for? Hvordan stiller dere dere til påstanden?
-Jeg ville si… -Jeg hører deg ikke.
-Jeg ville bare si… -Litt høyere, er du snill.
Jeg er uskyldig.
Hadde jeg visst hva som ville skje…
…hadde jeg ikke gjort det.
Det er vanskelig å vite hvor grensene går i dag.
Men alt er åpenbart subjektivt.
Perspektivene på den samme saken kan være ulikt og motstridende.
Slik jeg ser det, er jeg uskyldig.
Jeg er lei for det som skjedde, og det ber jeg om unnskyldning for.
Jeg vil bare at rettferdighet skjer fyllest.
-Hva skjer? -I går fant jeg et brev.
-Det endrer alt, Marta. -Nei, det gjør det ikke.
-Vi kan lekke det. -Hva gir det oss?
Protester foran tinghuset? Det funker ikke sånn, Alba.
Påtalemyndigheten ber om 20 års fengsel
for de tiltalte Jacobo Entrerríos, Rubén Entrerríos og Hugo Roig.
For Bruno Costa legger vi til ti år for kjønnsrelatert vold.
Dette er en straffesak.
Jeg kan ikke forsvare både offeret og tiltalte.
Den ene vinner, mens den andre taper.
Det var kanskje bare meg, men jeg så ikke datteren din i retten.
Jeg støttet dere frem til jeg hørte tiltalten,
men forlovelsen med Rubén må vi avslutte nå.
Ikke så hardt, Rubén.
-Slipp meg! -Rubén?
Hugo.
-Hva vil du? -Bare snakke med deg.
Din venn Bruno var ikke delaktig i voldtekten.
Det må du si. Kan du ikke fortelle dommeren sannheten, for en gangs skyld?
Sverger du på at du forteller sannheten?
Jeg sverger.
Hadde Bruno Costa seksuell omgang med offeret?
Spørsmålet er enkelt, señor Roig.
Ja eller nei?
Etter det med Alba, overfalte noen meg.
-Hva? -De truet med å skade dere alle.
Deg og Albas familie. Jeg tror at det var noen…
César.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen