‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bună dimineața! ‎Suntem în direct de la curtea din Alicante
‎unde urmează ‎cel mai important proces al anului.
‎După acceptarea punerii sub acuzare ‎a inculpaților,
‎pot începe procedurile preliminare.
‎În această perioadă, ‎ambele părți își vor ține pledoariile.
‎Evident, e procesul ‎cel mai mediatizat al anului.
‎- Manuel! ‎- I-am spus că nu poate intra.
‎N-are nevoie de invitație. ‎I-ai oferit cafea?
‎Nu vreau nimic, ticălosule!
‎Un ticălos neglijent, într-adevăr.
‎Scuză-mă!
‎Măi să fie!
‎Ce coincidență!
‎Ce e asta?
‎O anchetă a socrului tău ‎și a operațiunilor sale interesante.
‎Ce vrei să spui?
‎Víctor Entrerríos ‎era un uriaș cu picioare de lut.
‎Dorința lui de putere era proporțională ‎cu abilitățile lui de a corupe.
‎L-am ținut la sertar o vreme.
‎Unii colegi se întrebau de ce.
‎Unii colegi? ‎Toată lumea știe că suntem prieteni.
‎Oamenii se gândesc la toate prostiile.
‎Am avut de ales ‎între a da curs denunțului pentru viol
‎și blocarea auditului conturilor voastre.
‎Conturile sunt în regulă.
‎Nu te-ai întrebat de ce socrul te-a ales ‎în detrimentul fiilor lui?
‎Chiar credeai ‎că pentru abilități te-a ales?
‎Nu s-a prescris.
‎Îmi pasă de fiul meu, ‎nu ce pățește soțul meu.
‎Nu mă îndoiesc.
‎Acum, lasă astea și ajută-ți fiul!
‎Cum?
‎Faceți o înțelegere ‎cu acuzarea și cu judecătorul.
‎Ce înțelegere?
‎Pledați vinovăția și predați probele!
‎Procesul e egal cu o înțelegere.
‎Știai deja asta.
‎Și m-ai jucat pe degete. ‎N-ai intenționat niciodată să mă ajuți.
‎Te ajut.
‎- Cum spui „mătușă”? ‎- Aunt.
‎- …această familie… ‎- Perfect.
‎…amplifică interesul ‎într-un caz în care enigma majoră
‎e răsturnarea de situație ‎în acest tip de infracțiune.
‎Unul dintre inculpați ‎era iubitul victimei.
‎De ce ar participa ‎la ceva atât de îngrozitor?
‎Vom încerca să răspundem la asta.
‎Surse apropiate de procuror ‎spun că procesul poate începe
‎mai curând decât planificat.
‎Aici, în orașul ‎în care a avut loc presupusul viol…
‎- O înțelegere? ‎- Asta mi-a spus.
‎E tipul care ți-a tras-o pe degeaba?
‎- Vorbește-mi cu respect! ‎- Îmi pui coarne și vrei să-ți mulțumesc?
‎Eloy spune că ar trebui să ne gândim. ‎Ce părere ai?
‎N-am accepta o sentință, Mercedes. ‎O înțelegere e și mai rea.
‎- Nu trebuie să părem slabi. ‎- Chiar dacă suntem.
‎Toate probele vor fi verificate.
‎Apărarea va încerca ‎să găsească martori oriunde.
‎Chiar dacă trebuie să-i mituiască.
‎Vor face orice ca să câștige, ‎așa cum au arătat.
‎Te vor ataca fără milă, Alba.
‎Vor pretinde că ai vrut, că i-ai ațâțat,
‎tot felul de grozăvii.
‎Vestea proastă…
‎Se pricep bine la asta.
‎N-avem vești bune?
‎Nu mă știu nervoasă.
‎Trebuie să fim puternice.
‎Singurul lucru care contează, singurul,
‎este ca judecătorul să te creadă.
‎Și, desigur, ‎ca vinovații să primească ceea ce merită.
‎Vinovații.
‎Da, Alba. În prezent, sunt toți vinovați.
‎Am nevoie de aer.
‎Desigur.
‎Stai calmă! Nu e nicio grabă.
‎Nu te grăbi!
‎Și ce facem până atunci?
‎- Cum adică „până atunci”? ‎- Până începe procesul.
‎Muncim. Ne apucăm de treabă.
‎Trebuie să ne pregătim. ‎Nu putem face greșeli.
‎Putem câștiga?
‎Știi povestea lui David și a lui Goliat?
‎Sperăm că finalul va fi la fel.
‎Să avem încredere!
‎Am ajuns.
‎Spuneți-mi unde, și mă duc. ‎Nu mă mai întorc aici.
‎Va trebui să te întorci ‎de câte ori e nevoie.
‎Asta nu e o petrecere.
‎Nu suntem aici la distracție.
‎La ce ne așteaptă, ‎trebuie să ne sprijinim reciproc.
‎Pentru că, dacă unul cade, cad și restul.
‎Nu putem permite asta.
‎Nu-i așa, Bruno?
‎L-am văzut pe Bruno.
‎Și?
‎Era cu Clara.
‎Nu l-am salutat.
‎Pe drum încoace, mă gândeam
‎cât de greu trebuie să-ți fie.
‎Hei…
‎Bruno.
‎V-am văzut împreună,
‎de când v-ați combinat ‎până la nenorocirea asta.
‎- Nu merită să lupți pentru asta? ‎- E ușor să spui asta.
‎Ce simți pentru el?
‎- E complicat. ‎- Ba nu, e simplu.
‎Una e Bruno, alta e ceea ce s-a întâmplat.
‎Cum să le separ?
‎- Cum o fac? ‎- Nu știu cum s-o ajut pe Alba.
‎Vreau să fiu lângă ea, ‎dar poate ar trebui s-o las.
‎Nu știu cum să vorbesc cu tine.
‎- Nu vreau să te privesc în ochi. ‎- Bruno, uită-te la mine!
‎Uită-te la mine!
‎Să nu uiți că știu cine ești!
‎O să te susțin toată viața.
‎Pentru orice, oriunde.
‎Orice ar fi, eu te susțin.
‎Chiar crezi că a făcut-o?
‎Dacă vreau să trec mai departe, ‎trebuie să uit noaptea aia.
‎Ca să fac asta, trebuie să-l uit și pe el.
‎Înnebunesc.
‎N-am cum să ies bine din asta.
‎Bruno, tot nu vrei să-ți iei avocat?
‎Ipotechez aprozarul.
‎Fac orice ca să ai avocat propriu.
‎Mai bine rămân cu ei…
‎ca să știu ce ticluiesc.
‎Așa o pot ajuta pe Alba.
‎Împotriva interesului tău.
‎Merit asta.
‎Domnișoară, vreau să dau asta înapoi.
‎- Doar că… ‎- Cu tot respectul…
‎Trebuia să-ți vezi fața.
‎- Ce cauți aici? ‎- Tu ce crezi?
‎- Idioato! ‎- Ți-a fost dor de mine?
‎CU ȘASE LUNI ÎNAINTE
‎Mersi, Dani!
‎Doamne, Dani, ce tricou mișto! ‎Intră echipa de salvare!
‎Doamne! Tipul ăsta e palid. ‎Trebuie evacuat imediat.
‎- Rubén! ‎- Te salvez.
‎- De cine? ‎- De tine!
‎Ce faci, omule? Ia ceva ca să…
‎Frate!
‎Mama mă-ntreabă ‎dacă ai făcut vreo reclamă de la TV.
‎Și nepotul meu la fel. ‎Nici n-am terminat facultatea.
‎- Nu știu dacă o termin. ‎- De ce?
‎- Nu-ți place publicitatea? ‎- Nu-mi place să manipulez oamenii.
‎De când ești așa etică?
‎Madridul te schimbă.
‎Deci? Ce faci în seara asta?
‎- Mergem la Note? ‎- Băieți, așteptați!
‎M-am săturat de Note, ‎de Rally, de Sumo și de rahaturile astea.
‎- De ce nu facem ceva diferit? ‎- Cum ar fi?
‎Să-l tachinăm pe Bruno.
‎- Nu e o noutate. ‎- Nu, serios, ce putem face?
‎- De ce nu mergem la o petrecere? ‎- Ghici ce e în seara asta!
‎Petrecere la Arte frumoase. De ce să tac?
‎- La dracu' cu asta! Nu merg… ‎- Mi s-a spus că…
‎- Fantezie. ‎- Exact!
‎Nu. Am examen luni.
‎Arte frumoase? Serios?
‎Nu am venit să te văd pe tine,
‎ci să mă distrez ‎înainte să revin la realitatea crudă.
‎Realitatea crudă? ‎Dar îți place să locuiești acolo.
‎Da, dar în afara sezonului e de groază.
‎Cel mai rău e că nu sunt băieți.
‎Hai să vedem!
‎Tipul ăsta tocmai s-a întors din Somalia. ‎Trebuie să sărbătorim.
‎Jacobo e pe drum.
‎Ai milă de mine!
‎Fantezie! Să mergem! Da!
‎- Nu pot să cred! ‎- Ba să crezi!
‎Ce faci? E pentru persoane cu handicap.
‎Omule, nu! ‎După 450 km nu caut loc de parcare.
‎Ordonați, dle locotenent!
‎- Pe loc repaus! ‎- Vino!
‎- Mă bucur să te văd! ‎- Și eu.
‎- Cum a fost în Somalia? ‎- A ucis jihadiști, nu?
‎Taci!
‎Te-ai spălat pe mâini? ‎Nu vreau să iau vreun virus.
‎Ce mai faci?
‎- Acum, bine. ‎- Am venit pentru tine.
‎- Și eu la fel, boule. ‎- Mulțumesc amândurora!
‎- Se cred superiori. ‎- Așa suntem, vere.
‎La ce speluncă m-ai adus?
‎E un amestec de tocilari și drogați.
‎- Niște purceluși. ‎- Hai la purceluși!
‎Prezintă-mă cuiva!
‎- Ce zici de el? ‎- Nu-i rău!
‎- Ți-e coleg? ‎- Nu, îl cheamă Gael. E suflet liber.
‎Face graffiti. ‎E sculptor, pictor, fotograf…
‎Am pozat la cursul lui. ‎Contra cost, evident.
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Nu e mare scofală. Cui îi pasă?
‎În fundul gol?
‎Nu, în armură! Ce zici?
‎- Alba, ne facem praf în noaptea asta. ‎- Ai înnebunit.
‎Jur!
‎Bego, vor să te cunoască niște prieteni. ‎Tu, mai adu una!
‎- Ce e acolo? ‎- Ce faci?
‎- Nu cred! Ți-a căzut cu tronc o fată. ‎- Nu mă uitam la nimeni.
‎- Bruno, te uitai hipnotizat la ea. ‎- Cum era?
‎- Poate-mi place și mie. Intru în joc. ‎- Bine, tac!
‎Hai să bem o bere!
‎Asta mi-a lipsit cel mai mult.
‎Ce? Tipele?
‎Poate acolo, Hugo făcea…
‎Nu-i plac coloratele. Doar albele.
‎- Băi! Fiți respectuoși! ‎- E o glumă.
‎Nu e o glumă.
‎Suntem puțin clasiști și rasiști. ‎E vreo problemă?
‎Bruno!
‎Ce dracu' faci la bărbați?
‎Ca și voi, doar că eu mă așez. ‎Vă deranjează?
‎N-ați mai văzut fete la bărbați? ‎Acum o să aveți ce povesti.
‎Bruno.
‎Alba?
‎Bună!
‎Tu mă priveai acolo?
‎Așa cred.
‎- Fața ta îmi părea familiară. ‎- Și a ta.
‎Dar nu de asta te priveam.
‎Nu?
‎Nu.
‎Hugo, nu-l suport pe Bruno.
‎L-ai văzut? Serios acum!
‎Cândva o să-i sparg fața.
‎- Hugo. Mă asculți? ‎- Da, te ascult mereu, Rubén.
‎- Cine e? ‎- Sandra îmi trimite poze cu sânii.
‎- Ce amuzant e! ‎- De ce?
‎Duminica cântă la chitară la slujbă.
‎Ai văzut gheișa? Rahat!
‎E colega mea de cameră.
‎Cine?
‎Gheișa.
‎- Mamă! ‎- Da.
‎Ce cauți la petrecerea asta?
‎Nu știu. N-am vrut să vin.
‎Nici eu.
‎Dar iată-ne!
‎Da, și…
‎De ce ne ascundem aici? Nu înțeleg.
‎Nu știu.
‎Plecăm?
‎Când m-ai văzut, nu știai că mă cunoști?
‎E o întrebare dificilă.
‎De ce?
‎Subconștient, poate te-am recunoscut.
‎Dar m-ai văzut și ai simțit ceva?
‎Da.
‎În acel moment, nu știai că mă cunoști?
‎Nu știu. Unde vrei să ajungi?
‎- Eu? ‎- Da.
‎Acasă la mine.
‎Ca să spargem gheața.
‎Ce e? Grăbesc lucrurile?
‎Nu.
‎Bine.
‎Asta e tot, nu?
‎Da.
‎Și canapeaua? Unde e?
‎Canapeaua era de la…
‎Era un raft acolo, nu?
‎- Era. ‎- Da.
‎Mă ocup eu.
‎- Rahat! E Toño din nou. ‎- Nu i-ai spus?
‎Nu. Dar tu?
‎Fratelui tău? De ce să-i spun…
‎Mătușii tale, idiotule!
‎Nu, încă nu.
‎Dar relația e pe bune, nu?
‎Da, e atât de pe bune…
‎Când ajungem acasă, mă urc ‎în balconul primăriei și spun tuturor, da?
‎Grozav!
‎- Plec. ‎- Nu.
‎Am cursuri.
‎Ai cheile aici. ‎Simte-te ca acasă! Fă ce vrei!
‎O zi bună!
‎Pa!
‎BINE AI VENIT
‎Albita, ce faci?
‎- Am încurcat-o. ‎- De ce?
‎Fiindcă sunt fericită, Bego.
‎Sunt foarte fericită.
‎APROZARUL CLARA
‎Te-ai întors!
‎POLIȚIA LOCALĂ
‎Aflu eu cine a desenat pe pereți.
‎Stai liniștit! Se vor plictisi în curând.
‎Chiar și așa…
‎Lasă-mă să te ajut!
‎Ce face Olivia?
‎Se pare că tratamentul are succes.
‎Mi-ar fi plăcut ‎să stau mai mult, dar e pe mâini bune.
‎- E cu soția ta, nu? ‎- Cu fosta mea soție.
‎- Bănuiam eu. ‎- Da.
‎Relația noastră se îmbunătățește.
‎Ca părinți, adică.
‎Ai…
‎reparat relația cu familia Entrerríos?
‎- Da, evident. ‎- Pentru totdeauna?
‎- Da. ‎- Și doar le-ai anulat amenzile?
‎Pare disproporționat ca ei să plătească ‎tratamentul fiicei tale din America…
‎în schimbul anulării unor amenzi.
‎César, ascultă! Poți să mă ajuți cu ceva.
‎Poți să-l ajuți pe Bruno…
‎făcând ceea ce faci de obicei?
‎Trebuie să revin la treabă.
‎Nu putem apărea supărați, ‎nu ne putem contra cu presa
‎sau da declarații.
‎Trebuie să fim la patru ace mereu.
‎Gata cu ieșitul noaptea!
‎Trebuie să devenim familiști.
‎Viață de familie? Nenorocită de viață ‎de familie? Mai mult decât acum?
‎- Cum adică? ‎- S-a terminat cu petrecerile.
‎Trebuie să ne dăm la fund, vere.
‎- Vreau să mă distrez, cine mă oprește? ‎- Eu.
‎Rezolvă rahatu' ăsta, Eloy!
‎Ce știi despre astfel de cazuri?
‎Avem o echipă foarte bine pregătită.
‎Ar fi bine să ai.
‎Să mergem, Hugo!
‎Rubén, au dreptate.
‎Dacă vrem ‎să nu ne considere niște nenorociți,
‎trebuie să le arătăm că nu e așa.
‎- Cine a zis că suntem nenorociți? ‎- Ne riscăm viitorul.
‎Viitorul? Zău așa, ce viitor? ‎Viitorul tău?
‎Viitorul lui Jacobo?
‎Nu, mulțumesc!
‎Jacobo mă enervează. Cine dracu' se crede?
‎Nu e de încredere. Se gândește ‎doar să fie cel mai tare, ca bunicul.
‎Lasă-l! O să înțeleagă. ‎Mama nu înțelege că nu mă poate controla?
‎Lucrez la companie ‎și mă însor cu Sandra dacă vreau.
‎- Mama ta îți vrea numai binele. ‎- Binele ei.
‎Care e diferența?
‎- Ce dracu' faci? ‎- Bă!
‎Rubén, ascultă!
‎- Au dreptate. ‎- Haide!
‎Suntem împreună!
‎Suntem împreună în asta.
‎Uită-te la mine!
‎Clipește dacă înțelegi!
‎Da. Uneori, mi se pare ‎că doar tu mă înțelegi.
‎Mereu o dau în bară, ‎iar tu ești mereu lângă mine.
‎Pentru asta sunt prietenii.
‎Ei bine… ‎ești mai mult decât un simplu prieten.
‎Mulțumesc mult!
‎Ce dracu' a fost asta?
‎- Eu… ‎- Ieși afară!
‎Poponaru' dracului! ‎Ieși afară! Ticălosule!
‎De câteva zile, ‎umblă un zvon pe la curtea districtuală.
‎E posibil ca părțile ‎să ajungă la o înțelegere.
‎Asta înseamnă că…
‎De unde au informațiile astea?
‎Cred că știu.
‎Nu ți-a oferit nimeni ‎o înțelegere sau bani?
‎Nu. Au preferat ‎să lanseze zvonul în presă.
‎Da, dar nu înțeleg ce obțin ei din asta.
‎Momentan, cum zice și presa, e doar zvon.
‎Le dăm timp să vedem dacă mușcă nada.
‎Dacă te-ar suna, ‎și-ar recunoaște vinovăția.
‎Da, dar și că sunt binevoitori.
‎Și-ar atinge scopul principal ‎de a nu merge la proces.
‎Ar evita expunerea în mass-media, ‎iar scandalul nu le-ar afecta afacerile.
‎Da, dar așa lumea ar ști că sunt vinovați.
‎Da, dar ar scăpa de închisoare.
‎Cu timpul, toate vor fi uitate.
‎Fără cazier.
‎- Da? ‎- Bruno Costa?
‎Cine e?
‎Mónica Robledo, reporter. ‎Te rog, nu închide!
‎- Ești la telefon? ‎- Da.
‎Mulțumesc mult!
‎Vreau să-ți pun niște întrebări ‎despre cazul Albei…
‎César?
‎Ești beat?
‎Te simți bine?
‎M-am gândit la ce-ai spus.
‎Să-l ajut pe Bruno.
‎Nu pot.
‎Îmi pare rău!
‎Dacă aș încerca…
‎mi-aș pierde fiica.
‎NU ÎNSEAMNĂ NU
‎VIOLATORII!
‎BUNĂ, CE FACI?
‎De ce nu l-ai pomenit pe judecător?
‎Credeam că se va rezolva.
‎Ticălosul!
‎O să primească ce merită.
‎Da.
‎De ce te temi?
‎- Nu vreau să pierd. ‎- Procesul?
‎Mă refer la fiul meu.
‎Ce zici de avocată?
‎Nu știe în ce s-a băgat.
‎Am încercat să vorbim ‎cu avocata victimei, Marta Villar,
‎dar nu a fost posibil.
‎Marta Villar a lucrat ‎la diverse firme de avocatură,
‎apărând cu succes ‎cauze mai puțin nobile ca aceasta.
‎Ne întrebăm ‎ce i-a provocat schimbarea radicală.
‎E ciudat că e o avocată ‎cu puțină experiență în…
‎- Da? ‎- Bună, Marta! Bună seara!
‎Îți amintești de mine? Știi cine e?
‎Desigur. Încă mai am numărul tău.
‎Aștept acest apel de zile întregi.
‎Eloy, nu acceptăm nicio înțelegere.
‎Ce? Ți-a mâncat pisica limba?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Am venit să-i dau sculele lui Toño. ‎Mi le-a împrumutat ieri.
‎Doarme.
‎Le las aici, ca să nu intru.
‎De când ai nevoie de motive ca să mă vezi?
‎Voiam să văd cum te simți.
‎Ești bine?
‎Păi…
‎Plec.
‎Rămâi!
‎Ești sigură?
‎Intră!
‎Din ce știm până acum,
‎deși inculpații erau dispuși ‎să-și recunoască vina,
‎avocatul reclamantei, Marta Villar,
‎avocatul Albei Llorens,
‎a respins înțelegerea, ‎iar procesul va continua.
‎Vă reamintim, inculpații ‎pot fi condamnați la până la 20 de ani.
‎Totul va fi bine, fiule.
‎- Mătușă! Ce e? ‎- N-am vrut să te sperii.
‎Ești sigură?
‎Da. Mâine e procesul ‎și nu vreau să fii singur.
‎Stai liniștită!
‎Ce va fi, va fi.
‎Vrei ceva de băut?
‎Mă băgasem în pat.
‎Cum poți fii așa de calm?
‎Încerc să nu mă gândesc prea mult.
‎Nu vreau să te las singur. ‎Nu știu, familia aia…
‎Mă simt inutilă, nu te pot ajuta mai mult.
‎Lângă ei am cea mai bună apărare.
‎Dacă vrei să mă ajuți, ‎nu te lăsa afectată.
‎Ești sigura care e de partea mea.
‎E mai mult decât suficient.
‎Serios.
‎- Stau aici noaptea asta. ‎- Ce?
‎- Da. ‎- Nu e nevoie.
‎- Nu voiai să te culci? Du-te! ‎- Nu sunt copil.
‎Stau aici, mă uit la un film
‎și apoi, când adormi, ‎mă furișez și închid ușa.
‎Mătușă, mă simt bine.
‎Și tu trebuie să te odihnești.
‎Du-te acasă și vorbim mâine.
‎Bine.
‎Așteaptă!
‎Rămâi!
‎Du-te! Treci în pat!
‎Eu mă uit la un film și mă relaxez.
‎Du-te!
‎- Odihnește-te! ‎- Și tu.
‎Hei!
‎Ia-o! Știu că ești friguroasă.
‎Mă cunoști bine, puștiule.
‎Noapte bună!
‎Vor trece toate.
‎Și apoi?
‎Ei bine…
‎o vom lua de la capăt.
‎Împreună, dacă vrei.
‎Tirso…
‎eu nu…
‎Ne-am iubit odată.
‎Ne-am putea întoarce acolo.
‎- Nu vreau să mă întorc nicăieri. ‎- Nu mă refer să ne întoarcem.
‎Adică…
‎să ne facem un viitor…
‎împreună.
‎Cu o zi înainte
‎să-mi facă asta…
‎făceam jogging cu Bruno.
‎În față, era o femeie ‎care nu putea respira bine.
‎El s-a oprit, a ajutat-o…
‎și am dus-o acasă.
‎Mergeam ca melcul. A fost palpitant.
‎Dar apoi,
‎când ne-am așezat din nou pe iarbă…
‎chiar acolo, am înțeles că tipul ăla
‎e special.
‎Care nu m-ar dezamăgi ‎și nu m-ar lăsa baltă.
‎Dar… cred că m-am înșelat.
‎Mulțumesc că ești aici, Tirso.
‎Voi avea mereu grijă de tine.
‎După încheierea procedurilor preliminare ‎fără o înțelegere a părților,
‎mult anticipatul proces ‎al celor patru tineri
‎acuzați de violarea unei fete ‎din orașul lor a început azi.
‎Dacă am cravată, nu-s mai puțin vinovat.
‎- Ce e cu Bruno? ‎- Nu-ți face griji pentru el!
‎- De ce nu? ‎- Vere, e normal să aibă îndoieli.
‎- Cu tot dezastrul ăsta are… ‎- Nu trebuia s-o fută.
‎- N-a atins-o! ‎- Ce dracu' știi tu? Erai drogat.
‎- Nu țipa la mine! ‎- Ia mâna!
‎Ce v-a apucat? ‎Sunteți insuportabili de săptămâni bune.
‎Ascultați, nu-mi pasă…
‎Ăsta e idiot. Nu-mi pasă, dar rezolvați-o!
‎Exact ce-mi trebuia, alte probleme.
‎- Mi-am cerut scuze, ce mai vrei? ‎- Hugo, dispari!
‎Ești poponar și nu mi-ai spus?
‎Ai fi acceptat?
‎Vezi?
‎Mulțumesc!
‎- Bună! ‎- Bună ziua!
‎Începem audierile
‎pentru procesul 20/34 789,
‎anul 2020.
‎Conform procedurii,
‎grefierul va citi ‎pledoariile acuzării și apărării.
‎Vrei să ne plimbăm puțin?
‎Nu. Prefer să rămân.
‎Ați luat la cunoștință ‎acuzațiile care vi se aduc?
‎Cum pledați?
‎Voiam să spun…
‎Nu vă aud.
‎- Voiam să spun… ‎- Mai tare puțin, vă rog!
‎Sunt nevinovat.
‎Dacă știam ce se va întâmpla…
‎n-aș fi făcut-o.
‎În prezent, limitele sunt greu de definit.
‎Dar, evident, totul e subiectiv.
‎Perspectiva asupra unor fapte ‎poate fi diferită și contradictorie.
‎Deși mă consider nevinovat,
‎îmi pare rău și-mi cer scuze.
‎Onorată Instanță, ‎vreau să se facă dreptate.
‎- Ce e? ‎- Ieri am găsit o scrisoare.
‎- Asta schimbă tot, Marta. ‎- Ba nu.
‎- Am putea-o da presei. ‎- Și ce obținem?
‎Proteste în fața tribunalului? ‎Nu merge așa, Alba.
‎Procurorul cere o sentință de 20 de ani
‎pentru inculpații Jacobo Entrerríos, ‎Rubén Entrerríos și Hugo Roig.
‎Pentru Bruno Costa, se adaugă ‎încă zece ani pentru violență de gen.
‎Îmi pare rău, dar e un proces penal.
‎Nu pot apăra simultan ‎și victima, și făptașul.
‎Unul va câștiga, celălalt va pierde.
‎Poate mi s-a părut, ‎dar fiica ta nu era în sala de judecată.
‎Știu că v-am susținut până la sentință,
‎dar logodna cu Rubén trebuie anulată.
‎Nu mă strânge așa tare, Rubén!
‎- Dă-mi drumul! ‎- Rubén?
‎Hugo.
‎- Ce vrei? ‎- Doar să vorbesc cu tine.
‎Amicul vostru, Bruno, ‎n-a participat la viol.
‎Și vrei să declari asta. ‎De ce nu-i spui judecătorului adevărul?
‎Juri să spui adevărul și numai adevărul?
‎Jur!
‎Bruno Costa a întreținut ‎relații sexuale cu reclamanta?
‎Întrebarea e foarte simplă, dle Roig.
‎Da sau nu?
‎După chestia cu Alba, m-a atacat cineva.
‎- Ce? ‎- Au amenințat că vă vor răni pe toți.
‎Pe tine și pe familia Albei. ‎Cred că era cineva…
‎César.