EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Ja?
-Kommissær Giner? -Hvem taler jeg med?
Det er Ballester fra IT-kriminalitet.
Jeg ringer angående Alba Llorens-sagen.
Du bad mig tracke serverne,
fordi du mente, vi kunne finde flere videoer.
Du havde helt ret.
Der er tale om en familie, Entrerríos,
der nyder social og professionel anseelse,
og som er kendt for deres gavmildhed i lokalsamfundet.
Det sker ikke bare som ved et trylleslag.
Det giver sig udtryk dagligt.
Det er de kriminelle,
som distriktsanklageren og anklagemyndigheden
uden nogen form for beviser
vil afholde fra at udvikle deres lovende karrierer
og fratage dem deres ungdom i et hug.
Deres akademiske resultater, deres samfundssind
og deres medlemskab af flere humanitære organisationer
er uforenelige…
Pæne gummisko.
…med anklagerne.
Vi har også…
-Hvad sagde du? -Toño.
…Hugo Roigs pletfri militærtjeneste.
Hvad sagde du, din skurk? Svar mig!
Du er ynkelig.
-Ynkelig? -Toño…
Du er en hjerteløs skurk!
Toño! Sid ned!
Alba!
-Hvordan gik det? -De smed mig ud.
Det var ikke en god idé.
Han begyndte. Det var ikke min skyld. Det er uretfærdigt…
-Gå hjem og vent på mig. -Nej.
-Toño, gå hjem. -Nej.
-Kom så! -Det er altid det samme.
Før vi kulegraver fakta, vil jeg gerne understrege,
at forurettede var i et forhold med en af de tiltalte.
Det sætter spørgsmålstegn ved hans ønske om
at begå voldtægt mod sin kæreste.
Giver det mening?
Hvis det var tilfældet,
hvorfor så bo sammen, som om intet var sket?
Hvilken kvinde er villig til at bo sammen med sin voldtægtsmand?
Svaret er indlysende. En, der havde en plan.
At forvandle en aften af nydelse
til en mulighed for at opnå en økonomisk gevinst.
Protest! Forsvaret spekulerer.
-Fortsæt. -Tak.
Høje dommer, vi vil fremlægge beviser for
forurettedes udfordrende adfærd, ikke kun den pågældende aften, men mange andre.
Beviser på, at hun elskede at feste og tog stoffer.
En kvinde, der besluttede at rejse til Madrid og efterlade sin kæreste.
-Der poserede hun nøgen… -Protest. Påstanden bør afvises.
-Hendes privatliv… -Lad hr. Duvall tale færdigt.
Kort fortalt har vi en forurettet part, hvis adfærd kan beskrives som tvivlsom.
Og det rejser tvivl om alle punkterne i hendes påstande.
Jeg anmoder derfor om, at samtlige tiltalte frifindes.
Tak.
Tak, hr. Duvall.
Jeg giver ordet videre til anklageren.
Tak, høje dommer.
Som anklagerens repræsentant
vil jeg sige, at jeg er helt uenig
i forsvarets udlægning af fakta,
særligt hvad angår inddragelsen af det,
der må betragtes som bagtalelse af offerets levevis.
Et offer, som aldrig må blive,
og som vi aldrig vil tillade bliver, den anklagede i denne sag.
Anklageren anmoder om en fængselsstraf på 20 år
for Jacobo Entrerríos, Rubén Entrerríos og Hugo Roig
efterfulgt af ti års prøveløsladelse
og et forbud mod at kontakte offeret.
Hvad angår tiltalte Bruno Costa,
nedlægger vi påstand om den samme fængselsstraf på 20 år,
ti års prøveløsladelse og et forbud mod at kontakte offeret,
hvortil kommer en dom på ti år
for kønsbestemt vold.
Tak.
Hr. Duvall!
Undskyld mig.
Mine klienter ønsker ikke at udtale sig.
-Pis. -Frygter du, de statuerer et eksempel?
-Stig ind. -Nej, jeg følges med min tante.
-Noget at tilføje? -Et sidste spørgsmål.
-Hr. Duvall. -Et sidste spørgsmål.
Et spørgsmål til.
-Miriam, hvad er der sket? Hvor er Alba? -Din medicin.
Alba, jeg beklager virkelig.
Jeg undskylder til dommeren. Jeg vil ikke…
Det gør ikke noget. Okay?
-Du skal ikke tilbage i retten, Toño. -Men jeg…
Hør på mig.
Jeg ved, du er der for mig, selvom du ikke er der.
-Okay? -Virkelig?
-Ja. -Som du vil.
Hvad med at lægge dig lidt på værelset?
-Du har brug for hvile. -Okay.
Siden der blev rejst tiltale, er antallet af kunder styrtdykket.
Endnu mere, mener du.
-Hvad? -Skat, du må være tålmodig.
At skifte fra en bar til en restaurant er svært når…
Når hvad?
-Når man ikke kender branchen. -Hør nu.
Folk kommer ikke, fordi de ikke vil tage hendes parti over Entrerríos.
At lægge sig ud med dem er en dårlig idé, særligt nu,
hvor vi skal forsørge en til og har færre penge.
-Du vækker hende. -Er det alt, du bekymrer dig om?
-Lige nu er det. -Godt.
-Tirso? -Undskyld. Jeg ville ikke vække dig.
-Pis. Hvad er klokken? -Bare rolig. Vi når det.
Alba, jeg har tænkt over det,
der er sket de seneste måneder, og du skal vide…
Jeg synes, vi har…
…noget helt særligt.
Det er jeg glad for.
Hør, Tirso…
I alle disse måneder
har du givet mig den kærlighed og støtte, jeg havde brug for.
Det sætter jeg pris på.
Men det, jeg føler for dig,
er nok ikke på højde med det, du føler for mig.
Det er muligt, jeg forvirrede dig. Det er jeg ked af.
Det er ikke tidspunktet at tale på.
Men du skal vide, at jeg er der for dig.
Jeg er lige her.
Men der er intet pres.
Jeg venter udenfor, okay?
-Farvel, Toño. -Farvel, Tirso.
-Fik du hvilet dig? -Ja.
Jeg overhørte, at du skændtes med Miriam tidligere.
-Er alt okay? -Ja, selvfølgelig, som altid.
-Men hvordan har du det? -Toño.
Jeg har mange planer for tiden efter det her, og de inkluderer dig.
Så du skal være sund og rask.
-Vi ses. -Farvel.
"Fortrolighedserklæring."
Vi lider store tab.
Vi indleder byggeriet om to måneder.
-Nogle investorer er kommet i tvivl. -Stoler de ikke længere på os?
Hvad tror du? Vi er i nyhederne hver dag.
Hvad kan vi gøre?
-Vinde retssagen. -Og i mellemtiden?
Forbedre vores image.
Vi kan afsætte flere ressourcer til sociale projekter
og være mere synlige i lokalsamfundet.
Far hadede den slags.
Fars børnebørn blev ikke stillet for retten.
Vi har intet at tabe.
Vi vil ligne fjolser, der prøver at ride stormen af.
Vi baserede hele vores vækststrategi på det projekt. Lad os fortsætte.
Lad os underskrive kontrakterne før dommen.
Er det din plan?
Bare presse på?
Ignorere virkeligheden?
Hvad med at overveje det igen?
Hvad, hvis I begge har ret?
Lad os fortsætte. Lad os forbedre vores image.
Lad os overtale de investorer, der er i tvivl.
Vi finder andre, der er mindre samvittighedsfulde
og ikke går op i, om vi taber sagen.
Og hvad med Emilio? Har vi stadig rådhusets støtte?
Luk hende ind.
Kommissær Giner?
-Det er mig. -Ville du se mig?
Vi har fundet to nye videoklip i drengenes telefoner.
-Fra den aften? -Ja. Fra Jacobo og Rubén.
I stedet for at slette dem, uploadede de dem.
De forsøgte at fjerne dem, men serveren havde backet dem op.
Hvorfor risikere at efterlade dem der?
Ren narcissisme, som et trofæ. Jeg ved det ikke.
Men da tingene gik skævt…
De blev bange. Selvfølgelig.
Siden du ringede, må du have fundet noget interessant på dem.
Er det Bruno?
Han ser bevidstløs ud i det meste af optagelsen.
Jeg udelukker ikke, han deltog, men det virker usandsynligt i hans tilstand.
Og?
-Det tæller ikke som bevis. -Okay.
Men hvis du taler med Hugo Roig…
Soldaten? Hvorfor?
Fordi Hugo Roig sendte videoen.
-Wow. -Og det tyder på, at han angrer.
-Ja? -Hallo, Hugo.
Det er Marta Villar, Alba Llorens' advokat.
-Hvad vil du? -Bare tale med dig.
-Om hvad? -Det tror jeg, du ved.
-Hej. -Går du med skjult mikrofon? Optager du?
-Nej. -Hvad vil du?
Bare tale med dig.
-Er det lovligt? -Selvfølgelig er det lovligt.
Lige så lovligt som at voldtage en pige og anklage en uskyldig mand.
Okay.
Jeg sendte Alba videoen.
Så hun kendte sandheden. Jeg kunne ikke klare…
Hvad kunne du ikke klare?
Samvittighedskvalerne?
Jeg studerede hvert sekund af den video, du filmede,
og den, Ruben og Jacobo uploadede.
Uploadede? Hvad mener du?
Din ven Bruno deltog ikke i voldtægten.
Og jeg tror, du ved det, og gerne vil sige det.
Gør dog det færdigt, du startede.
Fortæl dommeren sandheden for en gangs skyld.
-Ved du, hvad du beder mig om? -Selvfølgelig gør jeg det.
En ting, der forventes af en med din militærkarriere.
Undskyld.
Okay, Toño, gå. Jeg klarer det.
-Er du sikker? -Ja.
Mange tak, skat. Jeg kan ikke…
Bliv ikke for længe. Kom snart.
Farvel.
-Hvad laver du her? -Slap af. Jeg vil ikke skræmme dig.
Jeg er ked af det.
Du skal vide, Bruno ikke gjorde noget den aften.
Hvad?
Han var stangstiv.
Han besvimede.
Vi snød ham og sagde, han deltog.
Der er stadig tid.
Til hvad?
At komme ud af det her med værdighed.
Jeg er ked af det.
Hugo, kom nu.
Kom nu.
Bed din sindssyge advokat lade mig være, ellers melder jeg hende.
Det er César.
Læg den der. Kom og hjælp mig.
-Jeg kan gå nu. Du kan tale stille og rol… -Jeg vil ikke tale med César.
Vidste du, han indrømmede, at han lavede småjob for Entrerríos?
Hvilke småjob?
Slette bøder, småting.
Småting? Han er i politiet.
Jeg ved, han er i politiet.
Jeg ved det ikke. Måske var det også andre ting.
Jeg ved ikke.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Fordi jeg ikke kunne tro det.
Han kunne altid lide mig. Og du tog til Madrid.
Han kom her for at holde mig med selskab.
Det gav mig håb.
Jeg vidste ikke, han var involveret.
Jeg ville give ham en chance til, og…
Okay.
-Det er okay. -Undskyld.
Nej. Det er helt okay.
Jeg forstår.
Tante…
Hvad?
Jeg har undladt at sige noget.
Da Alba-tingen skete…
…angreb nogen mig.
Hvad?
De truede med at gøre jer fortræd. Dig og Albas familie.
Er det derfor, du ikke sagde noget? Åh, Bruno.
Min dreng.
Jeg er så ked af det.
Men jeg tror…
Jeg tror, det var en…
César.
Ja.
-Hvorfor sagde du ikke noget? -Jeg ville presse Hugo først.
-Det ændrer alt, Marta. -Nej, det ændrer intet.
Man kan ikke ændre en sigtelse midt i en retssag.
Vi kan lække det til pressen. Folk ville protestere.
Hvad får vi ud af det? Protester foran retsbygningen?
Det fungerer ikke sådan, Alba. Hugo skulle ikke opsøge dig.
Han skulle bare genoverveje sit udsagn.
Hvad hvis han gør? Hvad hvis han renser Bruno?
Retssagen fortsætter.
Retten kan tage det i betragtning, men retssagen fortsætter.
Åh, gud. Hvad har jeg gjort?
Du traf en beslutning. Det må du ikke klandre dig selv for.
Jo. Jeg troede ikke på ham.
Alba, vi skal fokusere på dig og holde os til planen.
-Jeg ved ikke. -Hvad ved du ikke?
Hør godt efter, Alba.
Jeg beklager, men det her er en kriminalsag.
Jeg kan ikke både forsvare offeret og den anklagede.
Nogen vinder, og nogen taber.
-Jeg hastede herhen. -Vær stille. Gå ind.
-Hvad? -Han gjorde det ikke.
-Gjorde hvad? -Bruno.
-Han var bevidstløs hele tiden. -De var stangstive.
Bruno besvimede.
Hvor ved du det fra?
-Hugo fortalte Alba det. -Hugo?
-Hvad sagde Hugo ellers? -Er det ikke nok?
Han er en blæst nar som de andre. Hvordan ved du, det er sandt?
Tirso, han var ærlig. Han kunne have holdt mund.
Men han er stadig med dem. De har den samme advokat.
Hvordan ved du, det ikke er en strategi? Ved Marta det?
Marta fortalte mig det.
Sagen er, at hvis Hugo ikke siger det i retten,
så kan vi ikke gøre noget.
Hvad skulle han få ud af det?
-Han bliver alligevel dømt. -Men genopretter sin ære.
Han er jo soldat, ikke? Han har intet at miste.
Jo, Rubén.
-Rubén? -Ved I ikke det?
Alba?
Alba, er du okay?
Jeg ville bare høre din stemme.
Godnat.
-Godmorgen. -Der er juice i køleskabet, skat.
Tak.
-Ja? -Hr. Antonio Llorens?
-Ja, det er mig. -En fornøjelse at tale med Dem.
Jeg ringer fra banken om tre måneders forfaldne betalinger.
Vi ville gøre Dem opmærksom på det
og informere Dem om, at De har to uger til at afregne.
Okay. Jeg forstår.
Intet problem. Jeg ringer i morgen, så løser vi det.
Mange tak.
Hvem var det?
Bare en distributør.
Staklerne gør deres arbejde, men de er irriterende.
-Kan du lide juicen? -Klar.
Måske er du for velklædt til en retssag.
Jeg vil bare gøre et godt indtryk. Kommer du også?
Det er Martas tur.
Jeg går. Bego venter på mig.
Jeg ville ønske, jeg kunne tage med.
Det er okay. Jeg gør det for dig.
-Det behøver du ikke. -Jo.
Vi er familie, ikke sandt?
-Mercedes. -Gå bare.
Jeg ville ønske dig held og lykke. Du får brug for det.
Ja.
Dommer Salgado er en af de bedste. I får en fair retssag.
-Kan du tale med dommeren? -Åh, Mercedes.
Altid så ubønhørlig.
-Du skylder mig det. -Jeg har ikke lovet noget.
Til gengæld for hvad?
-Aktier i firmaet. -Det, der er ved at gå konkurs?
Penge, ejendom, hvad du vil.
Manuel, tal med dommer Salgado.
Det er svært at påvirke dommeren, og det er en alvorlig forseelse.
Vær nu sød.
Det er ikke godt at virke desperat.
Og ikke særlig attraktivt.
Vi må tale sammen.
Om hvad?
-Hvad ville hun? -Hvem?
Ikke noget.
I dag er det anklagerens tur.
Vi får se, om offerets advokat, Marta Villar,
kan gendrive forsvarets argumenter.
Hendes manglende erfaring i retssager af denne karakter
har skabt røre i jurakredse,
eftersom flere anerkendte advokatfirmaer forsøgte at få sagen.
Høje dommer.
Desværre kan denne gruppe af seksuelle aggressorer
blot tilføjes den liste,
der uforståeligt nok
fortsætter med at vokse hver dag.
Det vil jeg gerne understrege.
Det er første gang, så vidt vi ved,
at medlemmer af en af disse grupper bor i luksusejendomme
og kører i dyre biler.
Så jeg tænker…
Hvor mange seksuelle overgreb er blevet tiet ihjel,
fordi deres familier
har råd til at bestikke deres ofre?
Protest.
Afvist. Fortsæt.
Tak.
Deres møde med Alba Llorens, offeret, var ikke tilfældigt.
De ventede på hende.
De var på jagt.
Det var et bevidst baghold, ikke et tilfælde.
Forsvaret havde ret.
Der var en plan.
Men den var ikke udtænkt af offeret.
Der var en plan udtænkt af de tiltalte.
En plan, der blev udtænkt og udført perfekt.
Høje dommer, under retssagen
vil vi fremlægge beviser for, at deres adfærd var strafbar
samt deres modus operandi den aften.
Anklageren nedlægger derfor påstand om den højeste straf for Rubén Entrerríos,
Jacobo Entrerríos og Hugo Roig.
Jeg ønsker også at korrigere mine foreløbige konklusioner
angående Bruno Costa,
eftersom det er blevet bevist,
at han var alvorligt svækket den pågældende aften
på grund af den alkohol og narkotika, han havde indtaget.
Således vil jeg nedlægge påstand om, at han idømmes lovens mildeste straf.
Tak, høje dommer.
Kom.
Toño, hvad er der galt?
Jeg kan ikke klare det.
Hvad sker der?
I går fandt jeg et brev…
En "fortrolighedserklæring."
Miriam lovede ikke at sige noget,
hvis de betalte hende.
Sige noget om hvad?
Det ved jeg ikke.
Hvem skrev hun under for?
Eloy.
Entrerríos' advokat?
Ja, men…
Bare rolig, min pige.
Jeg finder ud af, hvad det handler om.
Jeg vil se den.
-Hej, Clara. Hvordan har du det? -Hej, César.
-Jeg må spørge dig om noget. -Sig frem.
Nej, personligt.
Intet problem. Jeg starter min vagt nu.
Okay. Kom forbi senere.
Okay, jeg kommer forbi, når jeg har fri.
Måske var det bare mig…
Jeg så ikke din datter i retten.
Hun var der ikke.
Det er for meget for hende.
Jeg forstår.
Men hvis Sandra støtter sin forlovede,
bliver det lettere at tro på hans uskyld.
Uskyld?
Ja. Drengene er uskyldige.
Jeg ved, du altid har været ham hengiven. Det beundrer jeg dig for.
Jeg er også Sandra hengiven.
Hun skal ikke udholde mere, end hun kan klare.
Forstår du det?
Vores børn ville være på bryllupsrejse i dag.
Jeg tilbød min støtte, indtil dommen bliver afsagt.
Jeg holder mit ord.
Tak.
Men deres forlovelse skal ophæves.
Du kan ikke få alt, Mercedes.
Bruno, det er mig.
Jeg ved, jeg ikke burde være her.
Hvorfor…
Hvorfor er du her så?
Du gjorde ikke noget, Bruno.
Du gjorde det ikke.
-Hvad? -Du var bevidstløs hele tiden.
Hvordan ved du det?
Det fortalte Hugo mig.
Hugo?
Politiet fandt flere videoer, der viste, at du var bevidstløs, Bruno.
Så vi skal bare have Hugo til at vidne til din fordel.
Nej. Det vil ikke ske.
Hvorfor ikke?
Han ville ikke forråde Rubén.
Gjorde jeg ikke noget?
Hvad nu?
Er det for sent?
Er det for sent for os?
Nej.
-Du ringede ikke i lang tid. -Jeg skulle giftes i dag.
Skulle du? Hvem sprang fra? Dig eller hende?
Ville du gifte dig med mig?
Det her koster ekstra.
Nej.
Ikke så stramt, Rubén.
Hold kæft.
Skide kælling. Det var din skyld.
-Du forledte os. -Rubén, giv slip!
Du kvalt mig næsten, røvhul!
Jeg burde melde dig.
Stil dig i køen.
Hvad laver du her?
-Jeg vil tale med dig. -Om hvad?
Det ved du godt.
Har du talt med politiet?
Hvordan fandt du ud af det?
Hvor længe har vi været venner?
Jeg vil vide hvorfor.
Hvorfor lod du mig ligge der? Hvorfor lod du det ske?
Jeg havde intet alternativ.
Jeg måtte vælge, Bruno.
Og du valgte at lade mig tro, at jeg voldtog min kæreste.
Du ved, hvordan det er at være forelsket.
Hvad vil du? Hvorfor kom du?
Vil du slå mig? Slå mig! Slå mig og gå!
Hugo…
Jeg kender dig.
Jeg ved, du er anderledes.
Det kan du bevise i retten ved at træffe et andet valg.
Gør det ikke for mig
eller for Rubén.
Tænk på dig selv.
Tænk på den person, du er,
og den person, du bliver, hvis du lyver.
Jeg begyndte at tro, du ikke kom.
Jeg lovede dig det. Og det lød vigtigt.
Hvilke lyssky job laver du for Entrerríos?
Jeg er ikke stolt af det og vil ikke tale om det.
Men jeg ville gøre det igen.
Var det dig, der overfaldt Bruno i lejligheden?
-Hvad? -Var det dig?
Ja eller nej? Sandheden.
Nej. Det var ikke mig.
Jeg måtte høre dig sige det.
-Hvad vil du? Clara, hvad sker der? -Betyder jeg noget for dig?
Selvfølgelig gør du det.
-Du er vigtig for mig. Det ved du godt. -Så hjælp mig. Du må hjælpe Bruno.
Hvad skal jeg gøre? Sig det.
Når du går i vidneskranken, skal du vidne til hans fordel.
Sig, at han ikke er som de andre tre.
Dit vidneudsagn vil have troværdighed i retten.
Jeg ved ikke.
Du har kendt Bruno, siden han var lille.
Du så ham vokse op.
Du ved, han ikke ville skade nogen, at han ikke er i stand til det.
Og da slet ikke Alba.
De eneste, der bærer skylden, er Entrerríos.
Clara.
César, jeg er desperat. Vær nu sød.
Jeg beder dig.
Jeg frygter, at Bruno kommer i fængsel i mange år.
-Du må hjælpe os. -Okay.
-Jeg beder dig. -Slap af.
-Jeg beder dig. -Slap af. Hør på mig.
Jeg vil gøre, hvad jeg kan.
-Vil du? -Ja.
Mange tak.
Tak.
Tag det roligt.
Rubén?
Hugo…
Jeg har brug for hjælp.
-Hvor er du? -På det skide hotel.
Rubén!
Pis! Det er kraftedeme løgn.
Hey!
Okay, kom her. Rubén!
Kom her.
Hvad fanden er der sket?
-Hugo? -Pis.
-Hugo. -Er du okay?
Pis.
-Vi tager på hospitalet. -Lige hvad der manglede.
Ikke nu, okay, Rubén? Ikke nu.
Hugo…
Jeg kan kun stole på dig.
Kom. Vi skal komme til tiden.
Jeg hader at komme her. Jeg kan ikke klare dette hul.
Far har du nogensinde tvivlet på, om du gør det rigtige?
-Nej, aldrig. -Nej?
Nej.
Hvad, hvis det at gøre det rette spolerer min militærkarriere?
Hvis jeg gør…
…min pligt, men bliver sendt hjem.
Nej, søn.
Alle ser livet fra deres eget vagttårn.
Det vigtigste er kunne forsvarer det, der er dit,
så ingen og intet kan afspore dig
og så alle respekterer dig.
Det gør en mand.
Desværre er jeg ikke sikker på, du er en.
Jeg venter i bilen.
Jeg indkalder Hugo Roig som vidne.
Lover De at fortælle sandheden?
Ja.
-Anklageren kan begynde. -Tak, høje dommer.
Godmorgen, hr. Roig.
Er De venner med Rubén Entrerríos, Jacobo Entrerríos og Bruno Costa?
Ja.
-Siden hvornår? -Siden vi var små.
Er De Deres bedste venner?
-Ja. -Gør I alt sammen?
Hvad mener De?
Fødselsdage, fester, svære tider.
Ja.
Vil De mene, at De ved alt om Deres venner?
Det vil jeg mene.
Hvor var De om aftenen den 10. juni i år?
-Jeg festede med dem. -Hvor var I henne?
På Kevins pub.
-Og vi fik nogle drinks på gaden. -Kun drinks?
Nej.
Hvad ellers? Stoffer?
-Ja. -Kan De angive hvilke?
Vi tog kokain og amfetamin.
Vil De mene, De var opmærksom på Deres omgivelser?
Ja.
Hvem var De sammen med, da I løb ind i Alba Llorens?
Jacobo og Rubén.
Og Bruno?
Han kom senere.
Okay.
Lad os gennemgå detaljerne.
Tvang De forurettede til at have samleje med Dem?
Nej.
Gjorde Deres venner det?
Nej.
Vedstår De, at De penetrerede hende vaginalt?
-Ja. -Undskyld mig?
Ja.
Kun Dem?
Nej.
Hvem ellers?
Jacobo.
Rubén.
De sagde, at Bruno dukkede op senere.
Deltog han i voldtægten?
Protest. Hun kan ikke bruge det udtryk.
Taget til følge. Omformuler spørgsmålet.
Havde Bruno Costa samleje med forurettede?
Spørgsmålet er meget enkelt, hr. Roig.
Ja eller nej?
Havde han det eller ej, hr. Roig?
Ja, det havde han.
Hvad skete der mellem jer to i sommeren 2015?
Troede du ikke, de ville bruge det mod dig?
Ja, Alba og jeg var sammen.
-Alba. -Tilgiv mig.
Eloy går efter mig. Vi kan ikke ses sammen.
Havde du haft gruppesex før?
-Nej, ikke mig. -Hvem så?
Min fætter, Rubén.
Rubén hyrede en escortpige. Det ligger fast.
Jeg vil fremlægge nogle nye beviser.
Rubén vendte retssalen mod ham. Så du deres ansigter?
Hvad er det? Kulturforeningen?
Nej betyder nej!
-Vi forvandler problemer til løsninger. -Mireia Salarich, psykiatrilæge.
Du har sagt, din søn er uegnet til at blive stillet for retten.
Jeg har indkaldt til et bestyrelsesmøde
for at sørge for, han ikke kan lede firmaet.
Disse typer er typisk recidivister.
De betaler for at feje ting ind under gulvtæppet.
-To rapporter om seksuelt overgreb. -De arbejdede begge for Entrerríos.
-Jeg kan ikke hjælpe. -Jeg ved, Entrerríos er skræmmende.
Hvis nogen ved, hvordan du har det, er det mig.
Da Alba hørte om Deres formodede medvirken,
hvordan reagerede hun så?
-Hun ville melde det. -Det var De imod.
-Hvorfor? -Tænk på din datter, før du taler.
-Fedt, hvis vi beviser, hun blev bedøvet. -Udelukket.
Ikke hvis vi finder den pusher, der solgte stofferne til dem.
Ved du ikke, hvem det var?
Tekster af: Charlotte Reeve