PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Mercedes.
- Záchranná služba, jak vám pomůžu? - Prosím, nutně potřebuji sanitku.
- Kde se nacházíte? - Mercedes.
Albo…
doufám, že ti tentokrát dokážu pomoct.
To, co jsme provedli, se nedá omluvit, zvlášť u mě.
Nechtěl jsem to udělat, byl to hrozný zločin.
Nemůžu s tou vinou dál žít.
Je konec.
- Jsem mrtvý… - „…uvnitř.
Všichni tři jsme zrůdy.
Každou noc vidím oči všech těch holek, ne jen tvoje.“
Oči těch holek…
„A jako by to nestačilo, navíc jsme znásilnili tebe,
Brunovu přítelkyni.
Tolikrát jsem mu chtěl říct pravdu, ale byl jsem zbabělec.
Nečekám, že mi odpustíš,
ale aspoň nikdo nebude pochybovat o tom, co jsme ti provedli.“
Podepsán „Hugo“.
Takže to máme, ne? Důkaz, který jsme potřebovali.
Co se děje?
Přiznal, že těch holek bylo víc.
Musíme dokázat, že Jacobo s Rubénem znásilnili i další ženy.
Dobře.
Dobře, máš pravdu. Ale jak to chceš udělat?
Já nevím. Ale zatím jsem to poslala Martě.
A opravdu s tím chceš pokračovat?
Opravdu.
Právě jsem mluvil s doktorem.
Zítra ji čeká další magnetická resonance kvůli poranění hlavy.
Musíš bejt nasranej, že si nerozbila hlavu.
Co to je za blbost?
Nechápu, co to s náma je.
Pořád se hádáme, bojujeme spolu, jako bychom se nesnášeli.
Víš, čím to je, tati?
Jsi strašný, jsi sobecký a jsi kurevník.
Ty vole. Neříkám, že jsem byl skvělý otec,
ale přece to za ty roky nebylo jen špatné.
Podívej se na mě.
Koukni na mě.
Jsi na svého syna hrdý?
Půjdu sedět, protože jsem ojel holku.
A kdybychom podepsali příměří? Mohli bychom si někam vyjet, jako kdysi.
- Ale… - Čemu se do prdele směješ?
- Jsi ubohý. - Cos mi to řekl?
Ubohý.
Ahoj, mami.
Jsi zpátky.
- Co se stalo, synku? - Nic.
- Pomoz mi vstát. Chci domů. - Ne. Lehni si.
Musíš odpočívat.
A nechají si tě na pozorování, bouchla ses do hlavy.
Mami.
Jak jsi spadla z těch schodů?
Zakopla jsem.
Je načase s tím přestat.
Už žádné žaloby. Žádné další rodinné skandály.
Nabídla jsem Albě dohodu.
Co jsi udělala?
Kdyby změnila svou výpověď, šla by do vězení jen na rok.
Slíbila jsem jí, že její rodina už nebude strádat.
Zamotala ses do toho. Mercedes, nechceš přijmout realitu.
Tvůj syn bude vinen i kdyby proběhly další tři soudy.
- Nejsi objektivní. - Myslím, že jsem.
Klidně bych šla na rok do vězení, aby Rubén nemusel trpět.
Tebe neznásilnili, tebe neponížili, tu holku ano.
Nevidělas u soudu její postoj? Ona se nevzdá.
Ani já ne.
Tu restauraci ti zaplatili Entrerríosovi, abys mlčela.
- Žádnou půjčku nemáš. - Lhala jsem.
To snad ne. Víš, čeho bys nás ušetřila, kdybys řekla pravdu?
- Kdybys o tom prstenu řekla policii… - Toño!
Podepsala jsem dohodu o mlčenlivosti.
- Chtěla jsem to nejlepší pro rodinu. - Jakou rodinu? Blbost.
- A co Alba? - Moje rodina jsi ty a mé dítě.
- Moje sestra ne? - Do všeho se plete, to nevidíš?
Vidím, ale jsem upřímný. Ségra je zlatá, to víš.
A dost.
To stačí.
Nestačí. Víš proč? Protože to nechápu.
Nechápu, jak můžeš zradit vlastní rodinu, kvůli debilní snobské restauraci.
Nemůžu to pochopit, víš?
Vždyť máme fungující podnik, krásný dům,
žijeme v našem rodném městě, přátelé nás mají rádi.
- Luisito je šťastný, já… - Ale já nejsem!
Už žádné lži.
To jsme chtěli, ne? Tak tady to máš. Teď už to víš.
Jak to myslíš, že nejsi šťastná?
Proč jsi mi nic neřekla?
Miriam, jsem tvůj manžel.
O tomhle se musí mluvit.
Když se dva lidi milují, tak spolu musí mluvit
o tom dobrém i špatném, aby to mohli spravit.
To je jedno, Toño.
- Je to jedno. - Ne.
Není to jedno.
Miriam, miluješ mě, ne?
Miluješ mě? Je to dost jednoduchá otázka.
Není tak jednoduchá, Toño.
Není tak jednoduchá.
V nemocnici má být ještě tři dny.
Ale to by ji tam museli zamknout.
- Víš? - Jdeme za ní s Brunem.
Ty vole, vyser se už na Bruna.
Co?
Dávali bychom si teď pivko, kdybychom ti ojeli holku?
Pořád stejná písnička. Známe se odmalička.
- Je jako brácha. - Pro tebe.
- A pro tebe. - Blbost.
Jsi nasraný a vylíváš si to na všech.
Chodili spolu pár měsíců.
Prostě se zabouchl, to se přece jednou stane každému.
Máš koks?
Ne, nemám koks.
Zpomal, přijde Sandra a já nechci, aby sis to u ní posral.
- Nemluv se mnou jako otec. - Mluvím s tebou jako bratranec.
Není mi jedno, co děláš.
To je neuvěřitelný.
Seš neskutečnej.
Plaveme v takovejch sračkách a ty jsi úplně v klidu.
Nebojíš se vězení?
Jasně, že se bojím. Ale co mám dělat?
Děláme to, co máme. Najali jsme si ty nejlepší advokáty.
Když se to zvrtne, odjedeme ze země. Nejsme nějací chudí žabaři, máme kliku.
Šel jsem za Tirsem.
Na čem jsme se dohodli? Co z toho jsi nepochopil?
Nebyl tam.
Ale s Albou mi to vyšlo.
Cože?
- Posrala se strachy, když mě uviděla. - Co jsem říkal?
Říkal jsem ti, aby ses k ní nepřibližoval.
Měla panickej záchvat, skácela se k zemi jak zmlácený štěně.
Seš šílenej, nebo co?
Šílenej? Já a šílenej?
Ty máš co říkat.
Co ty kalhotky?
- Mám to. - Co máš?
Objednala jsem kopii Hugovy SIM karty.
- Cože? - Slyšelas. Nezrušili mu telefonní číslo.
Zavolala jsem tam, odpověděla na bezpečnostní otázky a poslali mi heslo.
Počkej. A proč jsi to všechno udělala?
Abych mu prošla sociální sítě.
Musel být v kontaktu s těmi pošahanci, co je poslední dobou podporovali.
- Kdy ti ta karta přijde? - Zítra.
Když se na jedno z těch fór přihlásíme, můžeme někomu ukrást profil.
Napsat z toho účtu Jacobovi a Rubénovi.
Ale nejdřív potřebujeme, aby na nějakém tom fóru byli,
a abych tam dokázala získat přístup.
A zvládneš to?
Zvládneš se za toho kluka vydávat?
- Manueli? - Ahoj, Marto.
- Tohle ti pomůže u soudu. - Co to je?
Můžu ti zavolat?
Ne, jedu pryč. Nebudu na příjmu.
Volala jsem těm třem holkám. Neberou mi to, nechala jsem jim zprávu.
Dvě stáhly trestní oznámení.
Albo, četla jsem ty spisy. Ani jedna si nic nepamatuje.
Zřejmě je zdrogovali a skupinově znásilnili.
- Povědomé? - Co uděláme?
Prošetříme ty případy a dokážeme, že je ti hajzlové znásilnili.
Tři oznámení během tří let, to nebude tak složité.
Promluvím si s policisty, co to řešili.
A ještě jedna důležitá věc.
Dej pozor, s kým budeš mluvit o Hugově dopisu.
Entrerríosovi se o tom nesmí dozvědět.
Takže se od té rodiny a jejich blízkých drž co nejdál, jasné?
- Sandra přijde s nějakýma kočičkama. - Jo, ale musím jít pomoct tetě…
Ty vole, je to tady zase. Najdi si konečně normální práci.
Ani mě to nenapadlo, víš? S tím, co se děje…
Říkal jsem ti, abys šel do firmy, ale kašleš na to.
Jasně.
Co? Co je?
Čau, Rubéne, co je?
Co je? Nevěřím ti.
Hej. Drž hubu.
Co tu děláš? Kromě toho, že mu lezeš do prdele.
- Tak, jako Hugo tobě? - Jemu jsme neojeli holku.
To by ani nešlo, jen ti připomenu, že Hugo byl teplej.
Jsi normální?
- Co? - Hej. Klídek.
Hele, nechci pracovat ve firmě. Jsem tady, protože jste mí kámoši.
Ty taky.
Ty mu to věříš? Tak jo.
OnlyBros.
Padesát sedm snobů.
Abys mohla být členem, musíš zaplatit tunu bitcoinu.
A musí tě doporučit tři členové.
A oni tam jsou?
Rubén se ze všech odhlásil. Jacobo zůstal jen v tomhle.
Naposledy se připojil před čtyřmi dny, ale už měsíc a půl nikam nenapsal.
A já jsem „JavitoJabato“? Velmi originální.
Už dlouho nic nepřidal. Ale býval dost aktivní.
Jacobo je „Jeycob5“.
A doslova ho uctívají.
A psali tam o mně? O té noci?
Něco tam je, ale vůbec se neobtěžuj to číst.
Jsou to kreténi.
Ušetři se toho.
Pojďme na to.
Tak co řekneme?
Pěkně pozdravíme?
„Ahoj,
tady Jabato.“
Ten tu dělá co?
Ahoj.
Promluvíme si?
- Už musím. Pak pokecáme. - Dobře.
Můžu jít s tebou?
Dělej si, co chceš.
Ty vole, omlouvám se.
Neměl jsem vyjet, když jsi vyhodila ty drogy.
Jo? Nebylo to fér. Mrzí mě to.
- Tos mi řekl už patnáctkrát. - Jo, ale neodpovědělas.
Protože nechci, Tirso.
Pak mi nedáváš na výběr.
Dám si to na tričko: „Jsem čurák.“
To bude super.
A dozadu nechám napsat: „Vážně, tenhle týpek je čurák.“
Já nejsem naštvaná kvůli tomu, cos mi řekl, ale proto, žes mi lhal.
- Říkals, že už nedealuješ. - To je pravda.
Myslíš, že jsem tak blbej, abych dealoval, když mi hrozí basa?
Jo, Tirso.
Jo.
Co je s tebou?
Máš divnej pohled.
Divnej?
- Počkej, svezu tě. - Nemusíš.
Svezu tě.
- Co to kurva děláš? - Přesně, co to kurva děláš?
Vídáme se čím dál míň a když jsme spolu, jsi napůl sjetej.
Vážně nevím, jestli jsem to, co chceš.
A nevím, jestli tě chci já.
- Ty mě opouštíš? - Já nevím. Musím to promyslet.
Sandro!
Já vím.
Do háje, no…
Ten soud, Alba, Hugo, já nevím…
Nevím, co mám dělat.
Možná tvůj otec i všichni ostatní mají pravdu.
- Možná nejsem v pořádku. - To neříkej.
Sandro, když jsem s tebou, je mi dobře, cítím se fajn.
Jako jediná mi rozumíš.
Sandro, prosím, odpusť mi.
A možná máš pravdu, možná si zasloužíš někoho lepšího, než mě.
Ne, to neříkej.
Ale Sandro…
když mě opustíš…
ztratím to jediné dobré, co mám.
Ta kurva Alba mě o všechno připravila.
I o Huga.
Klid. Neopustím tě.
Ta Alba nám dělá ze života peklo.
Kéž by prostě umřela.
ONLYBROS: MÁTE NOVOU ZPRÁVU
MOKIMAKON: JABATO, TY ČURÁKU!
OSCARCACTUS: NEBYLS NÁHODOU MRTVEJ, TY VOLE
MOKIMAKON: RADĚJI MRTVEJ NEŽ ŽENATEJ, ASI…
RADĚJI MRTVEJ…
JAVITOJABATO: JO, ŽENATEJ S TVOJÍ SÉGROU…
OSCARCACTUS: VIDĚLI JSTE, JAK TÝ RUSKÝ NOVINÁŘCE SÁHLI NA KOZY?
MOKIMAKON: JÁ BYCH U KOZ NEZŮSTAL. VIDĚLS TO, JABATO?
JAVITOJABATO: RUSKY JSOU BOŽÍ
JAVITOJABATO: VÍTE, CO JE S JACOB5?
JAVITOJABATO: CHYBÍ TADY. NEJVĚTŠÍ BOREC
OSCARCACTUS: OD TÉ AFÉRY SE NEUKÁZAL
MOKIMAKON: TA BORKA BYLA KUS. VIDĚLI JSTE FOTKY?
OSCARCACTUS: NAHÁ, DOBRÁ COURA, PRO FOTOGRAFA, TY VOLE!
JABITOJABATO: DOSTALA, CO SI ZASLOUŽILA, TO JE JASNÝ.
OSCARCACTUS: CHUDÁK MARINE. BYL TO BOŽÍ TÝPEK
TA KURVA MU ZNIČILA ŽIVOT. MĚLI BY JI OŠUKAT ZNOVA
ALE TENTOKRÁT BY SE NEMĚLA PROBRAT
JAVITOJABATO: TEN DEN, KDY JI OPÍCHALI,
BY MĚLI PROHLÁSIT ZA DEN SVATÝHO JEYCOBA
ONLYBROS – MŮJ PROFIL
- To je super, ne? Vypadá to dobře. - Jacobo se nepřipojí.
Tak často bych ho nezmiňoval, pro jistotu.
Rubén mi řekl, že mi nevěří.
To není nic nového, ne?
Jo, ale teď mi to poprvé řekl přímo.
No…
Řekl jsem, že s tebou končím, ale to ho nepřesvědčilo.
Ale jeho holka přivede nějaké kámošky.
A…
myslím, že mám něco, co by mohlo fungovat.
Co?
Uděláme scénu.
Tohle je návrh smlouvy o fúzi s BDS Continental.
Chci jen, aby ses na to podíval. Pročti si to.
Ta fúze je jediná možnost, jak se můžeme dostat z krize.
Mohlo by nám to finančně pomoct, dostali bychom se na východní trhy…
I když to možná je dobré řešení,
Mercedes dala na zasedání rady jasně najevo, že fúzi zvažovat nebude.
Když se spojíme s Marianem a Jacobem, ostatní členové rady to také zváží.
Ten nový soud námi otřese v základech.
Rubéna a Jacoba odsoudí.
Kdyby alespoň šli do vězení, ale ne.
Raději je odvezete do zahraničí. Budou z nich uprchlíci.
A té kaňky už se nezbavíme.
Rubén ani můj syn neutečou.
Máš mé slovo, nastoupí do vězení.
- A časem se na to zapomene. - Myslíš, že jsem slaboduchý?
Oba víme, že Mercedes nedovolí, aby Rubén šel do vězení…
Přeceňuješ její vliv. Nejmenuje se Entrerríos.
Ale má moc, jak si tvůj otec přál.
Naše společnost jde ke dnu. To si můj otec rozhodně nepřál.
Jak ti je?
Jako bych v hlavě měla sbíječku.
Tvé oblíbené.
Dej si je, kam chceš.
Mám strach o našeho syna.
Snažil jsem se s ním mluvit, ale nikam to nevede.
Je jedno, co řeknu. Nemůžu mu pomoct.
Třeba o tvou pomoc nestojí.
Mohla bys mi pomoct.
Nestačí, že jsem mu po všech těch letech neřekla, že má nevlastního bratra?
Teď někdy mu to řeknu.
Jsi zbabělec, můj milý, vždy jsi byl.
A ta tvá zbabělost nás stála spoustu peněz.
Možná bylo zbabělé nechat ji těhotnou. Možná jsem měl opustit tebe a zůstat s ní.
Svému otci by ses takhle nepostavil.
Všechny nás měl pod palcem…
Tebe, tvého bratra, mě, Rubéna, Jacoba.
A podívej, co se z nás stalo.
Ale můj otec už mezi námi není.
Možná je načase, abych převzal kontrolu nad svým životem a změnil kurz.
Je mi jedno, co budeš dělat.
Záleží mi jen na Rubénovi.
A viděls, že jsem schopná čehokoli, abych ho ochránila.
Kdežto ty…
Záleží ti jen na tobě, na firmě, na těch tvých kurvách a tom parchantovi.
Jsi ubohý.
Podívej se na sebe.
Chlubíš se, žes ošukala soudce, abys zachránila syna,
ale nebylo to k ničemu.
Nevím, kdo z nás je víc ubohý.
- To stačí. - Jdu. Tak jo.
Césare, zrovna dnes jsem ti chtěl zavolat.
Něco nového?
Césare?
Ne.
Nespusť ji z očí. Ve dne v noci.
Ano. Přesně to dělám.
Jak se má Olivia? Kdybys potřeboval zavolat do nemocnice…
Není třeba, děkuji.
Vše v pořádku?
Ano.
Všechno je v pohodě.
Sbohem, Eloyi.
OPRAVDU CHCETE SOUBOR ODSTRANIT? ANO – NE
SOUBOR SE SMAZAL – PŘIJMOUT
- Musíme si promluvit. - Co tu děláš?
Jen chvilku, pak půjdu, jo?
Musíte být s Albou opatrní. Entrerríosovi vás sledují.
Jak to víš?
Zadali to mně.
- Ale Entrerríosovi ti platí… - Platili mi. Ale je konec.
Jen jsem vás chtěl varovat.
Césare.
Díky.
Ahoj. Ty jsi Alba?
Ano. Známe se?
Tvá právnička chtěla, abych přišla.
Bydlím s partnerem v Alcoy. Chodíme spolu už čtyři roky.
Když mě…
Nemusíš mi nic říkat, když nechceš.
Chodili jsme spolu, když se to stalo,
ale nic jsem mu neřekla.
Ani rodičům. Nikomu.
Byla jsem vyděšená, sama a zmatená. Trestní oznámení jsem stáhla.
Myslíš, že mě znásilnili ti samí?
Pamatuješ, jestli měl některý tetování?
Vážně si nevzpomínám.
Je to jako by mi vymazali paměť.
Pak jsem se probudila ve skladu, bez prádla.
Luisito, nebuď tak hlučný.
- Dobře. - Ano?
Miriam.
Co tu děláš? Prosím, běž. Toño je nahoře.
Přišel jsem, protože jsi mi neřekla, kdy se sejdeme.
- Znělo to naléhavě. - Je to důležité, ale počká to.
- Nechci čekat. - Mariano, tady ne, je to jasné?
Miriam, neodejdu, dokud mi neřekneš, o co jde.
- Jde o kluka. - Co je s ním?
Nic. Je v pořádku.
Jde o to, že…
nechci, aby kvůli soudu a tomu, co se děje mezi Albou a tvou rodinou,
můj syn přišel o všechny peníze.
Neboj se. Je to i můj syn.
Postarám se o něj.
Díky.
Ale možná se něco změní.
Máš pravdu. Tohle není vhodné místo.
Raději bychom to měli probrat na obědě nebo na večeři, co?
Ano, ale běž, prosím. Odejdi.
- Ahoj, Luisito! - Na shledanou.
Do prdele, hele, kdo jde.
Jdeme jinam?
Ne, pojďme. O nic nejde.
- Co to sakra dělá? - No tak, běžte dál.
Tak co?
- Jdete zase do útoku, jo? - Ani se nepřibližuj.
- Dejte bacha, holky. - Necháš toho?
Hej, Rubéne. Pojď, jdeme.
Hej, bratránku.
Jdeme.
Co ty? Nemáš koule ani na to, aby ses mi podíval do očí?
Hej, nezačínej.
Nebo co? Zase mě tady znásilníte?
- Můžeš konečně držet hubu? - Nebudeš mi rozkazovat!
- Nestačí ti, žes mi posrala život? - Ne.
Připravte se, vy hajzlové.
- Ty ses zbláznila? - Ztrať se. Vypadni.
Už se k nám nepřibližuj.
Věděla jsem, že jsou kreténi, ale ty jsi horší.
- Fakt? - Jo.
Horší než ty nejsou, zlato.
- Zasraná děvko. - Hej, Bruno.
Na co čumíš, co? Na co čumíš?
Chceš taky jednu, ty čuráku?
To stačí.
No tak, děláme tady scény. Pojďme.
Ty jsi magor, kámo.
Málem jsem se posrala.
Tady mě máte.
- Mariano se k nám přidá. - K nám ne.
Se mnou nepočítejte.
Eloyi,
sice nejsi náš bratr, ale jsi součástí rodiny.
Otec tě měl stejně rád jako nás.
Je to rodinná věc. Musíš být na naší straně.
Nechápu, proč stojíš za Mercedes. Byl jsi loajální k otci, k ní nemusíš.
Váš otec jí v závěti nezanechal jen akcie a podíl na moci.
Odkázal jí poklad.
Přenechal jí taky flash disk
s tajnými nahrávkami politiků, podnikatelů, bankéřů, soudců…
Sám je nahrával v restauracích, bordelech, na palubách letadel, vlaků a v kanceláři.
- Proč nám nic neřekl? - A proč to víš ty?
A proč ne? Sám jsi řekl, že mě měl rád stejně jako vás dva.
Víš dobře, jak jsem to myslel.
A kde je ten flash disk?
Heslo zná jen Mercedes, tak to ve své závěti určil váš otec.
A ano…
Jsou tam i rozhovory s vámi.
Jsou velmi kompromitující. Jako ty moje.
Takže dokud ten flash disk má Mercedes, má nás pod kontrolou.
Zapomeňte na tu fúzi.
Kámo, to je hustý. Všichni v těch tvých diskusích šílí.
A mně je z toho pěkně blbě.
Jo, to věřím.
Co myslíš, kdo má ty kalhotky, Jacobo nebo Rubén?
Já nevím, Bego. Třeba to dělají oba.
Jacobo je manipulátor a ten druhej je blázen.
- Třeba z nich něco dostaneme. - To doufám.
ODPOJENÝ
PŘIPOJENÝ
- Jacobo. - Je online.
Tak co teď?
- Napíšeme mu, nebo co budeme dělat? - Ne.
Je online, ale když nic nenapíše, neukáže se tu.
Co budeme dělat?
- Teď už nic. Je pryč. - Kurva!
No, mohly bychom mu poslat soukromou zprávu,
ale nevím, jestli nám něco řekne.
Pojďme to poslat.
Jak chceš. Tak co tam mám napsat?
Ahoj, Jeycob5.
Kdybych napsal, že vás obdivuju, byl by to jen slabý odvar.
Nezasloužíte si to, co se vám děje.
A co dál?
Ukaž.
„Ve středu
jsem šel s přáteli na lov.
A rozhodli jsme se ho věnovat tobě.
Měj se.“
A co teď?
Teď budeme čekat.
Mám pocit, že to chceš natahovat, ale netuším proč.
Nic v tom není.
Akorát je to velké rozhodnutí, které musím promyslet.
- Bavíme se tady o vězení. - Nedělej ze mě blázna.
Vím, že mou nabídku nechceš přijmout.
Mimochodem…
jak se má tvůj bratr?
Kdyby se dozvěděl, že Luisito není jeho, ale mého muže, zvládlo by to jeho srdce?
Cože?
Přemýšlej o tom.
- Promluvíme si? - Jsem unavená, Toño.
Víš, dneska jsem vás slyšel.
Když ses bavila s Marianem Entrerríosem o Luisitovi.
- Toño… - Poslouchej, Miriam.
Je mi jedno, co ten Entrerríos říká.
Luisito jednoho otce má a jsem to já.
Samozřejmě.
Proč jsi mi to neřekla?
Snažila jsem se.
Toño, přísahám, chtěla jsem.
Nevěděla jsem jak. Myslela jsem, že časem…
- Časem co, Miriam? - Omlouvám se.
Omlouvám se.
Tys mě využila, Miriam.
Využila jsi mě.
Jak můžeš být tak zlá?
Jako bys neměla srdce.
Celý život dělám chyby, dělám všechno špatně.
Opravdu špatně.
Jestli jsem na něco pyšná, tak je to náš syn, Toño, přísahám.
Už to nezvládám.
Ty posraný lži mi lezou i ušima.
Musíš mi všechno říct.
Úplně všechno, bez dalších lží.
Slibuju.
Jak dlouho na té fúzi pracují?
Dva týdny.
Tys to nevěděl?
Zeptám se jinak. Jsi na mé straně, nebo na straně Ivána a Mariana?
Když tě podpořím, bude to proto, že si to Víctor přál.
Vděčím mu za vše, čeho jsem dosáhl.
Ale?
Ale nesouhlasím s tím, abys stavěla svého syna před blaho firmy.
Pokud Alba přijme, všichni budou čistí, Rubén, Jacobo i firma.
Zvedneme se tak rychle, jak jsme spadli.
- Co když to nepřijme? - Přijme to!
Jsi posedlá.
- Takhle nemůžeš nezaujatě rozhodovat. - Stojíš při mně nebo ne?
Upřímně, právě teď nevím.
Připomínám, že mám flash disk, který tě může vážně poškodit.
A já ti připomínám, že mám také jedno kompromitující video.
Jestli ty hyeny budou opět uvažovat o zradě,
řekni jim, že můžu zničit celou radu, včetně nich.
A to díky jejich tatínkovi, kterého tak uctívají.
Buď klidná.
Už to vědí.
Řešíme teď s Toñem nějaké problémy, ale snažíme se je překonat.
Mé manželství je už pár let fraška.
Už několik měsíců spím v pokoji pro hosty.
Jasně.
Představ si, kde bychom byli, kdybychom zůstali spolu.
Skončilo to před lety, Mariano,
když jsi zjistil, že jsem těhotná, takže ne, nepředstavím si to.
Neměl jsem na vybranou.
V té době a za daných okolností jsem se nemohl zachovat jinak.
Odpusť mi.
Cos chtěl říct tou změnou?
Co když…
Mariano, můj syn je pro mě to nejdůležitější.
- Nechci, aby strádal. - Já taky ne.
Sice nemá mé příjmení, ale je to krev mé krve.
Takže?
- Co kdybych zvýšil finanční příspěvky? - Zvýšil je?
Nebo ti můžu pronajmout byt.
- Tomu nerozumím. - Já myslím, že jo.
Pořád jsi atraktivní žena. Neskutečně atraktivní.
Cos přišla, myslím jen na to, jak bych tě ošukal na stole.
- Co to sakra znamená, Mariano? - Víš to moc dobře.
- Křivdíš mi. - Myslím, že ne. A co to udělat jinak.
Zvýším příspěvky a dám ti byt. Benidorm, Alicante, řekni si.
Já nejsem ničí děvka.
- Už vůbec ne tvoje. - To jsem neřekl. Záleží mi na tobě.
- Jen mě šíleně vzrušuješ. - Odcházím.
Neskončili jsme.
- Ale jo, skončili. - Sedni si!
Už tě nikdy nechci vidět.
Počkej, do háje!
Nevíš, že je neslušné nenechat lidi domluvit?
Pusť mě!
Mě neoblbneš. Miluješ peníze.
Být denně s tím idiotem tě musí neskutečně užírat.
Pusť mě, sakra!
Poslouchej mě, ty mrcho. Tímhle tónem se mnou mluvit nebudeš.
Tak jo, běž si. Ale můžeš zapomenout na mý peníze.
Do konce svýho blbýho života neuvidíš ani cent.
Zůstaň si s tím idiotem a tím parchantem.
Všechny jste stejné.
Césare.
Přišel jsem se rozloučit.
Letím za dcerou do Houstonu.
- Zhoršila se? - Ne.
Ale musím být s ní.
A musím vypadnout z tohohle města, z tohohle místa.
To naprosto chápu.
Ne, nechápeš.
Pamatuješ si na ty čtyři mrtvé kluky, které obvinili ze znásilnění Alby?
- Ano. - Byla to moje vina.
A taky jsem dělal všechno možné,
aby vypadali jako viníci.
A vyhrožoval jsem Brunovi.
Proč mi to sakra říkáš teď?
Můžu za to, že jsem přišel o člověka, kterého mám hned po dceři nejradši.
Vím, že jsem ti ublížil, Claro, omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Ale musel jsem ti říct pravdu.
A tohle je pravda.
Kdy odjíždíš?
Zítra večer.
Šťastnou cestu, Césare.
Možná se jednoho dne vrátím.
Nevím.
Smím za tebou přijít?
Já nevím.
Sbohem.
Hlášení?
Vůbec nic. Už hodinu se baví o autech a motorkách.
- Jacobo se pořád nepřipojil. - Paráda.
Sledovala jsem jeho profil. Měnil si čísla.
„JEYCOB1“, „JEYCOB2“,
až po „JEYCOB5“ v ten večer, kdy mě znásilnili.
Ten kluk je psychopat. Je ti to jasný, že jo?
Poslouchej mě.
Nevěš hlavu.
To, co děláš, je odvážné, měla bys na sebe být hrdá.
Navečeříme se?
Udělám ti masové kuličky.
- Fakt? - Jo.
Proč sakra nevolá.
Nezavolá a nezavolá.
Ty vole, já se bál, zlato! Volal jsem ti.
Volal jsem i policii, jsi v pořádku?
- Jsem v pořádku. - Co se stalo?
- Nic, lásko. Nic. - Co myslíš tím „nic“?
- Co je to? Kdo ti to udělal? - Nic to není.
Byl to Mariano?
- Byl to Mariano? - Klid, lásko.
- Jak to myslíš? - Nic to není.
- Tu modřinu ti udělal ten parchant? - Ne, zlato.
Ne, lásko! Prosím, nechoď tam!
Cos provedl mý ženě?
- Co tu chceš, ty blbečku? - Cos jí udělal?
Běž pryč, nebo zavolám policii.
Zavolej, koho chceš, ty hajzle! Je mi to fuk!
Mlátit ženskou?
I blbec jako já ví, že ženským se ubližovat nesmí!
Drž se dál od Miriam i Luisita, nebo mě zabij!
Zabij mě, jinak zabiju já tebe! Zabiju tě…
Ty hajzle!
Drž ho, Iváne!
Konečně ti zavřu hubu.
Nechte mou rodinu být!
Není tvoje. Část máš jen půjčenou.
Luisito je můj syn. Je to můj syn.
Ten kluk je můj syn, ale můžeš si ho nechat.
Už toho parchanta nechci nikdy vidět.
JEYCOB5: NAZDAR
Pusť!
Je konec. Už nejsi součástí naší firmy.
Věřila jsem ti.
A já tobě.
Kdyby tu byl děda, vyřešil by to. Neměl nikdy problém jít k věci.
Dá se to spravit i jinak. Věř mi.
- Nejsou tady! - Cože? Kdo tu není?
Myslela jsem, že není možné klesnout tak hluboko, že i ty máš srdce.
Pro Rubéna bych udělala cokoli.
No tak.
Slíbila jsem, že to vyřeším, a mám to.
Letíme na Barbados. Je to připravené.
Ta kurva.
Dneska pořádá večírek.
Mohl bych toho využít a porozhlédnout se tam.
- Určitě? - To je Jacobův pokoj.
To je naše příležitost.
Bratránku, známe se. Cos provedl tentokrát?
- Taky mi to nebere. - Kde jsi?
Jsem s Tirsem.
A sledování zařízení?
Uděláme díru a naplníme ji betonem. Máme tady funkční bagr.
No tak, ty vole.
Tak udělej to, kurva.
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová