‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- ג'ייקוב-5: שלום -‬
‫- חוויטו-חבטו: איפה היית, גבר? -‬
‫- עסוק, אתה יודע איך זה. -‬
‫- משהו יותר מוצלח מלהיות בצ'ט? -‬
‫- כן, אני עושה את מה שאנחנו עושים. -‬
‫מה קרה?‬ ‫-לואיסיטו.‬
‫לואיסיטו.‬
‫רגע. חכה, טוניו.‬
‫תספר לי בדיוק מה קרה.‬
‫לואיסיטו…‬
‫לא הבן שלי.‬
‫מאיפה הבאת את זה?‬
‫הוא לא הבן שלי.‬
‫הוא הבן של מריאנו.‬
‫הוא של מריאנו.‬
‫מרים מצאה את הטבעת ולא נתנה אותה למשטרה.‬
‫היא מצאה את הטבעת של רובן אנטרריוס…‬ ‫-רגע, מה? מה מרים עשתה?‬
‫היא נתנה את הטבעת למרסדס אנטרריוס,‬ ‫שנתנה לה כסף בשביל המסעדה.‬
‫הכול באשמתי.‬ ‫-לא, תקשיב לי.‬
‫לא, זאת לא אשמתך. אתה לא אשם בכלום.‬
‫שמעתי אותי? די.‬
‫מספיק. תירגע. בסדר? מספיק.‬
‫די. בוא ננוח קצת.‬
‫גברת, את לא יכולה להיכנס.‬
‫אמרתי לא שאת לא יכולה לפגוש אותה.‬ ‫-זה בסדר. תסגרי את הדלת.‬
‫חשבתי שאי אפשר לרדת לכזה שפל,‬ ‫שאפילו בך יש טיפת אנושיות.‬
‫לא הבנתי.‬ ‫-טוניו יודע הכול.‬
‫איך הוא גילה? מה קרה?‬
‫את גם לא יודעת שום דבר‬ ‫על הטבעת של רובן, נכון?‬
‫אני מוכנה לעשות הכול בשביל רובן.‬
‫תקשיבי…‬
‫לרגע, בגלל אחי, שקלתי את ההצעה שלך,‬
‫אבל עכשיו אני רוצה‬ ‫רק לראות את הבן שלך נרקב בכלא,‬
‫בכל מחיר.‬
‫כסף לא יכול לקנות הכול, מרסדס.‬
‫ככה אומרים אנשים שאין להם כסף.‬
‫סיימת?‬
‫הוא בפנים.‬ ‫-בסדר.‬
‫מישהו ראה אותך?‬ ‫-לא.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫מה היה כל כך חשוב?‬
‫לואיסיטו הוא הבן של מריאנו אנטרריוס.‬ ‫-מה?‬
‫ומרים מצאה את הטבעת של רובן‬ ‫במקום שנאנסתי בו,‬
‫ובמקום לתת אותה למשטרה,‬ ‫הבת זונה הזאת סחטה איתה את מרסדס, ברונו.‬
‫את בטוחה בכל זה?‬ ‫-כן. טוניו סיפר לי בלילה.‬
‫צריך לעשות משהו.‬ ‫-הלכתי למשרד של מרסדס.‬
‫הלכת למשרד של מרסדס?‬
‫מה חשבת לעצמך?‬ ‫-אני יודעת, ברונו. אני יודעת!‬
‫אני נשבעת שרציתי להרוג אותה.‬ ‫-היי, אלבה. אלבה.‬
‫אני מבין, באמת,‬ ‫אבל אנחנו צריכים להיזהר עכשיו במיוחד.‬
‫אם נפשל לא ייעשה צדק‬ ‫איתך, עם טוניו, עם אף אחד.‬
‫בסדר?‬
‫אמא.‬
‫אמא, מה קרה?‬
‫האלבה הזאת, אני לא יודעת…‬ ‫-ראית את אלבה?‬
‫כן.‬ ‫-למה?‬
‫כי…‬ ‫-זין!‬
‫כל היום אלבה. היא בעיה רצינית.‬
‫סבא היה מוצא פתרון.‬
‫לא הייתה לו בעיה לקבל החלטות קשות.‬ ‫מה הוא היה עושה איתה?‬
‫יש דרכים אחרות, סמוך עליי.‬
‫אמא, סבא תמיד אמר לי שאני דומה לו.‬
‫אני צריך ללכת ו…‬ ‫-סבא כבר לא פה!‬
‫וכן, הוא אמר את זה.‬
‫אבל הוא טעה.‬
‫אתה הרבה יותר טוב, בן.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫ואת?‬
‫מה איתי?‬
‫את סומכת עליי?‬
‫שלום.‬ ‫-היי, מה נשמע?‬
‫- רק אחים -‬
‫- חוויטו-חבטו: איזה כלבה… -‬
‫- ג'ייקוב-5: איך היה הציד הראשון שלך? -‬
‫- חוויטו-חבטו: למען האמת, לא כל כך טוב. -‬
‫- ג'ייקוב-5:‬ ‫הסתכלת לה בעיניים כשזיינת אותה? -‬
‫- חוויטו-חבטו: לא הבנתי, מלך. -‬
‫- ג'ייקוב-5:‬ ‫הכוח שלנו נובע משלילת הכוח שלה. -‬
‫- חוויטו-חבטו: תודה על הטיפ, מלך! -‬
‫- ג'ייקוב-5: אתה רוצה לבוא למסיבה? -‬
‫- כדי שנוכל להיפגש. -‬
‫- אל תשחק אותה קשה להשגה. -‬
‫- חוויטו-חבטו: מתי? -‬
‫- ג'ייקוב-5: הלילה. -‬
‫- חוויטו-חבטו: הלילה אני יוצא לצוד. -‬
‫- ג'ייקוב-5: ממזר… -‬
‫- חוויטו-חבטו:‬ ‫אני אוהב לקחת מזכרות מהציד. -‬
‫- חוויטו-חבטו: גם אתה? -‬
‫- ג'ייקוב-5: תמיד. -‬
‫- חוויטו-חבטו: הנה האוסף שלי. -‬
‫- חוויטו-חבטו: ושלך? -‬
‫זה החדר של חקובו.‬
‫בטוח?‬
‫אני נתתי לו את הפסלון הזה.‬
‫טוב, אז אנחנו יודעים איפה למצוא אותם.‬
‫הוא עושה מסיבה היום בערב.‬ ‫-אני יודעת. הוא הזמין אותי בפורום.‬
‫באמת?‬
‫כן, אבל אל תדאג. הצלחתי להתחמק.‬
‫טוב, לא יודע, אני יכול‬ ‫לנצל את ההזדמנות ולרחרח קצת.‬
‫זאת ההזדמנות הכי טובה שתהיה לנו.‬ ‫צריך לנצל אותה, נכון?‬
‫כן, אבל תיזהר מאוד, בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫אני אתקשר כשאהיה בפנים.‬
‫בסדר.‬
‫זה חוזה להעברת המניות שלך לידינו.‬
‫ולמה שארצה למכור אותן? אלוי?‬
‫זה נגמר. את כבר לא חלק מהחברה.‬
‫אבל תקבלי פיצוי נדיב.‬
‫אין לך מה להגיד?‬
‫מה התוכנית החלופית?‬ ‫-מה את רוצה? עוד כסף?‬
‫אני רוצה לדעת איך תכריחו אותי לחתום.‬
‫תעזוב.‬
‫תעזוב!‬
‫מרסדס.‬
‫בטחתי בך.‬
‫ואני בטחתי בך.‬
‫פשוט תודי באמת. זה גדול עלייך.‬ ‫-רק עליי?‬
‫בת זונה! את הרגת את אבא שלי!‬ ‫-אבא.‬
‫זה לא אישי, מרסדס.‬
‫אבל החברה מעל הכול. את היית עושה אותו דבר.‬
‫איך אדע אם יש עוד עותקים?‬
‫אנחנו לא מעוניינים בשערוריות נוספות.‬
‫לא בחברה ולא במשפחה.‬
‫באמת נהיית חברה של חקובו?‬ ‫-לא, לא אני. חבטו.‬
‫איך הצלחת להיכנס לפורום של הפסיכים האלה?‬ ‫לא כל אחד יכול להיכנס.‬
‫טוב, בגו היא לא כל אחת.‬
‫או שעוד לא הבנת את זה?‬ ‫-אני יודע את זה כבר מזמן.‬
‫שמעת פעם על הנדסה חברתית? על פישינג?‬
‫אין לי מושג מה זה.‬ ‫-טוב, ככה נכנסנו לפורום.‬
‫טוניו.‬ ‫-שלום.‬
‫מרתה.‬ ‫-חבר'ה.‬
‫המומחה אישר שהוגו כתב את המכתב.‬
‫פגשתי את השופט החוקר החדש.‬ ‫-את יודעת עליו משהו?‬
‫אומרים עליו דברים טובים.‬ ‫יכול להיות שהוא יזמן אותך להעיד.‬
‫מתי?‬ ‫-בקרוב.‬
‫מה נשמע? את יפהפייה.‬ ‫-היי, מה נשמע?‬
‫שלום.‬
‫מה קורה?‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אלוהים אדירים.‬ ‫-מה? מצאה חן בעיניך?‬
‫אתה צריך בחורה, ברונו. תאמין לי.‬
‫אני הולך למצוא לך בחורה.‬ ‫ואני מתכוון לבחורה טובה, בסדר?‬
‫מהעולם שלנו, נורמלית, לא מהשכונות.‬
‫למה אתה מדבר עליה?‬
‫כי רובן מכניס אותי ללחץ.‬ ‫-אלבה הייתה טעות.‬
‫תכניס את זה לראש שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אל תדאג. כל אחד עושה טעויות.‬
‫כן, אבל הטעות הזאת עלתה לנו…‬
‫תירגע. הן באות.‬
‫תסלחו לי רגע.‬ ‫-מה הוא רוצה?‬
‫ברכה קטנה, תירגעו.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫זמן לדיבורים!‬ ‫-רק ברכה קטנה.‬
‫נו? קדימה, ברונו.‬ ‫-אז תתחיל.‬
‫רציתי רק להרים כוסית‬
‫לכבוד מישהו שלא נמצא פה איתנו.‬
‫אנחנו מתגעגעים אליו מאוד…‬
‫והוא היה נהנה לאללה אם הוא היה פה.‬
‫להוגו!‬ ‫-להוגו!‬
‫כן, ברור. להוגו!‬
‫כולנו יודעים מי אשמה בזה שהוגו לא פה היום.‬
‫נכון, ברונו?‬
‫בן דוד.‬
‫תענה.‬
‫בגלל אלבה.‬ ‫-לא. לא.‬
‫לא אלבה.‬
‫אלבה הכלבה המזדיינת.‬
‫בדיוק.‬ ‫-יופי.‬
‫כן.‬
‫הרבה יותר טוב.‬ ‫-נכון.‬
‫שלום, זר.‬ ‫-שלום.‬
‫סנדרה, שכחתי. מזל טוב.‬ ‫-תודה. ברכה יפה.‬
‫תודה.‬
‫נתראה.‬
‫סליחה. קח.‬
‫טוב, מה נראה לך?‬
‫יש לך אלפיים אירו על כל אוזן.‬
‫הוא בטח אוהב אותך מאוד.‬ ‫טוב, או הוא, או אמא שלו.‬
‫כן, אבל אם כל זה לא היה קורה,‬ ‫הייתי עונדת טבעת נישואין.‬
‫יותר טוב.‬ ‫-יותר טוב?‬
‫לרובן יש אובססיה לאלבה. לא שמת לב?‬
‫מה? זה לא נכון.‬
‫אל תדאגי. אל תחשבי על זה, באמת.‬
‫אני כבר חוזרת, בסדר?‬
‫הבאת הכול?‬
‫והשאר?‬
‫חבר'ה, קחו מה שבא לכם, בסדר?‬
‫ראית את ברונו?‬ ‫-לא. עזוב את זה, רובן.‬
‫הוא היה פה לפני רגע.‬ ‫-לא יודעת. מה קרה?‬
‫אני צריך לדבר איתו.‬ ‫-על מה?‬
‫על משהו.‬ ‫-רובן, תגיד לי מה קרה.‬
‫לא, אחר כך.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫ברונו?‬
‫אז פה התחבאת? של מי החדר הזה?‬
‫של בן דוד שלי, חקובו.‬
‫מה? אתה נשאר שם?‬
‫לא, לא. ברור שלא.‬
‫הייתי אנוכית, טוניו.‬
‫קיבלתי את החיים שלי…‬
‫ניסיתי ללמוד לאהוב אותך.‬
‫ואני הטיפש.‬
‫התחתנת איתי כי רצית אבא בשביל לואיסיטו.‬
‫השתמשת בי, מרים. זה הכול.‬ ‫-כן ולא, טוניו.‬
‫התחתנתי איתך‬ ‫כי הייתי צריכה אבא בשביל לואיסיטו.‬
‫וכי ידעתי שלא אמצא אף אחד…‬
‫יותר טוב ממך.‬
‫שיקרתי הרבה, אבל לא על זה.‬
‫הלוואי שיכולתי לחזור לעבר.‬
‫כן.‬
‫והלוואי שאני יכולתי להפסיק לאהוב אותך.‬
‫אז מה יהיה?‬
‫נראה.‬
‫מה אמרת לו?‬
‫שאמא קיבלה עבודה במדריד,‬
‫ושהדיונון הקטן נשאר עם אבא.‬
‫אבא.‬ ‫-מה?‬
‫אולי נלך לדוג?‬ ‫-בטח, דיונון קטן. בוא הנה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫כשהייתי בגילך,‬
‫גם אני הייתי מבקש מסבא שלך לקחת אותי לדוג.‬
‫אתה דומה לאבא שלך, מה?‬
‫כן.‬ ‫-אתה דומה לי. בסדר, לך.‬
‫לך לדודה שלך.‬
‫אם זה היה תלוי בי,‬ ‫הייתי קונה את השטחים האלה.‬
‫תראה מי פה.‬
‫הראש שלי מתפוצץ.‬
‫מרוב מחשבות, בן דוד. זה מרוב שאתה חושב.‬
‫תמצוץ לי.‬ ‫-היי, תעזוב אותו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫סנדרה תחת שליטה,‬ ‫אני עשיר, יש לי אין סוף אפשרויות,‬
‫אבל דבר אחד חסר לי.‬
‫עבודה. זה מה שחסר לך.‬
‫לא, אני צריך לזיין את סנדרה‬ ‫כשאחת מהחברות שלה לידינו,‬
‫כדי שהיא תלמד איך להזדיין ומי קובע.‬
‫הוא חולה. צריך להודות בזה, הבחור חולה.‬
‫טוב, אני חושב שזה בן זונה.‬
‫מה אפשר להביא לך?‬
‫איזה מין אישה את?‬ ‫-אז את לא רוצה שום דבר?‬
‫לא סיימתי.‬
‫בטח לא קל לך להודות שנכשלת,‬ ‫שזה היה רק ניסיון לסחוט את משפחת אנטרריוס,‬
‫ושבסוף את נראית‬ ‫כמו זונה מרירה מעיירה קטנה.‬
‫את חיפשת את מה שקרה לך באותו לילה.‬
‫תודה בזה סוף סוף.‬ ‫-תשאלי אותו.‬
‫תשאלי את רובן אם הייתי היחידה.‬
‫מה?‬ ‫-תשאלי אותו על האחרות שהוא אנס.‬
‫לכי תזדייני.‬ ‫-סנדרה.‬
‫התעלמות לא תשנה את האמת.‬ ‫-איזו אמת?‬
‫את קורבן, ואת לא יודעת את זה.‬
‫- זאת לא הטרדה, זה אונס -‬
‫- לא זה לא -‬
‫- מאמינים לנו רק כשאנחנו נרצחות -‬
‫- כמה מוזרים החיים -‬
‫רובן.‬ ‫-מה?‬
‫לא בא לי.‬ ‫-אז בואי לא נדבר.‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיק. רד ממני!‬
‫מה קרה לך? למה באת?‬
‫כדי להיות איתך. תקשיב, אני לא גוש בשר.‬
‫אני צריכה שתסתכל עליי,‬ ‫שתקשיב לי, כמו לבת אדם.‬
‫בסדר, בסדר. אני מקשיב.‬
‫נפגשתי הבוקר עם אלבה.‬ ‫-עם אלבה? למה?‬
‫רציתי לדבר איתה, אז הלכתי לבר.‬ ‫-אתן לא צריכות לדבר. פאק, סנדרה.‬
‫היו עוד בחורות?‬ ‫-על מה את מדברת עכשיו?‬
‫עשינו לכבודך מסיבה מעולה. מה עוד את רוצה?‬
‫אתה בסך הכול צריך להגיד שלא, רובן.‬
‫את לא אומרת לי מה לעשות‬ ‫ומה לא לעשות. מבינה?‬
‫הכול ברור.‬ ‫-כולכן אותו דבר.‬
‫מה אמרת? מה אמרת, רובן?‬
‫סנדרה, לא אנסתי אף אחת!‬
‫אני לא יודעת מה לחשוב.‬ ‫-תחשבי מה שבא לך.‬
‫בדיוק.‬
‫לכי גם את, כוס אמק.‬
‫נפגשתי עם אלבה.‬
‫היו עוד בחורות?‬
‫יש לו אובססיה…‬
‫לרובן יש אובססיה לאלבה.‬
‫אובססיה…‬
‫- כלורופורם -‬
‫אתה אוהב את זה?‬
‫אתה אוהב את זה, אפס?‬
‫- קפה-בר -‬
‫הייתי בבית של אלבה.‬ ‫היא לא ישנה בבית, והיא לא בבר.‬
‫היא לא עונה לטלפון. דיברת עם טוניו?‬
‫לא. אמרתי לו שהיא ישנה אצלי.‬ ‫לא רציתי להדאיג אותו.‬
‫אלבה לא נעלמת בלי להגיד.‬
‫מה קרה? מה דחוף?‬ ‫-אלבה נעדרת מאז אתמול.‬
‫בגו.‬ ‫-פאק.‬
‫מה קרה?‬ ‫-והמתקן?‬
‫בגו?‬ ‫-איזה מתקן?‬
‫זוכרת? הרעיון של עורכת הדין שלה.‬ ‫-בגו, מה קורה?‬
‫זין.‬
‫מה קרה?‬ ‫-ברונו, אני אחזור אליך.‬
‫בגו!‬
‫נתראה אחר כך, בסדר?‬ ‫-להתראות.‬
‫אני מתאר לעצמי שספה הייתה יותר נוחה…‬
‫אבל לא מצאתי ספה.‬
‫תשחרר אותי.‬ ‫-מה?‬
‫תשחרר אותי, בן זונה! תשחרר אותי!‬ ‫-אמרת משהו?‬
‫לא, נכון?‬
‫חשבתי שלא.‬
‫את הרבה יותר טובה כשאת שותקת.‬
‫את יודעת…‬
‫נראה לי שעברת חתיכת גבול‬ ‫כשדיברת עם אמא שלי.‬
‫אבל תראי איפה אנחנו עכשיו.‬
‫פה הרבה יותר טוב, נכון?‬
‫תקשיבי…‬
‫אתמול בלילה, כשחשבתי‬ ‫מה לעשות לך, עלו לי הרבה זיכרונות.‬
‫היה לי ברור‬
‫שזאת תהיי את.‬
‫את צריכה להיות גאה בעצמך.‬
‫איפה אתה, רובן?‬
‫איפה אתה?‬
‫רצית לדבר איתי?‬
‫מה יש בו?‬
‫אין עותקים נוספים…‬
‫לפחות לא עותקים תקינים.‬
‫- הספרייה ריקה -‬
‫את ואני לא כל כך שונות.‬
‫בת זונה.‬
‫אנחנו עושות מה שצריך כדי לקבל את רצוננו.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אל תטעי. אני לא כמוך.‬ ‫אני בסך הכול עושה את העבודה שלי.‬
‫מצאנו את הטלפון של אלבה בפח.‬ ‫אין לנו מושג איפה היא.‬
‫אני אדווח שהיא נעדרת.‬
‫רגע, מישהו דופק בדלת.‬ ‫אולי זאת היא. אני אתקשר אלייך.‬
‫בוא נלך.‬
‫לאן?‬ ‫-להפליג ביאכטה.‬
‫אתה בלחץ, אני בלחץ. אנחנו צריכים להתנתק.‬
‫בירה?‬
‫כן.‬
‫פאק. עכשיו הוא מתקשר.‬
‫רובן, תפגוש אותנו ברציף.‬ ‫-לא.‬
‫לא. תבוא למפעל.‬ ‫-אני עם ברונו.‬
‫בן דוד, אני מכיר אותך. במה הסתבכת עכשיו?‬
‫יש בעיה?‬
‫לא, משהו שקשור לרובן.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫לבוא איתך?‬ ‫-אין צורך.‬
‫אני אבוא איתך.‬ ‫-אין צורך!‬
‫בסדר.‬
‫חכה, חכה.‬ ‫-המעיל, נכון.‬
‫הייתי מת להפליג.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫היאכטה תחכה לנו. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫את תפצעי את עצמך.‬
‫צמאה?‬
‫זין!‬
‫איזה מבאסת!‬
‫לא יודע, אלבה, חשבתי שתכעסי.‬
‫שתגידי שאני אנס מזדיין, שאני פסיכופת.‬
‫ואז הייתי שולף את האקדח.‬
‫לא ציפית לזה?‬
‫הוא של הוגו.‬
‫את יודעת שזאת אשמתך שהוא ירה לעצמו בראש?‬
‫העסקה של אמא שלך.‬ ‫-אל תדברי עליה.‬
‫אני אגיד לשופט ששיקרתי.‬ ‫-כי באמת שיקרת.‬
‫הכול ייגמר, רובן. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫ברור.‬
‫ברור, ואז…‬
‫את תלכי לכלא, נכון?‬
‫זה לא מספיק.‬ ‫-בבקשה, תחשוב על זה, רובן. בבקשה!‬
‫חיים בכלא. אמא שלך לא תעמוד בזה!‬
‫אל תדברי על אמא שלי! זין!‬
‫את לא מכירה אותה!‬
‫- אמא -‬
‫רובן, מתוק.‬
‫הבטחתי לך שאמצא פתרון, ומצאתי.‬
‫הלילה אנחנו טסים לברבדוס. הכול מוכן.‬
‫אני מקווה שלא עשית איזו שטות.‬ ‫תתקשר אליי, בשם אלוהים.‬
‫- מונית -‬
‫תודה. לשדה התעופה, בבקשה.‬
‫קלרה?‬ ‫-איפה אתה?‬
‫אני בדרך לשדה התעופה.‬
‫למה?‬ ‫-אני צריכה לבקש ממך טובה.‬
‫אפשר לאתר את הטלפון שלי?‬
‫כן, אפשר. אבל אם זה לא נכון, נסתבך.‬
‫אתה בטוח שהיא בסכנה?‬ ‫-בטוח. היא עם רובן.‬
‫לא, ברונו, אנחנו לא יודעים את זה.‬
‫טוב, תסביר לי מה קורה פה. מה עשית עכשיו?‬
‫מה שלא היית מעז לעשות בחיים.‬
‫אלבה.‬
‫השתגעת לגמרי, בן דוד?‬
‫חקובו, לא קרה כלום. הכול בשליטה, בסדר?‬
‫נהרוג, אותה, נחפור בור, ונמלא אותו בבטון.‬
‫יש לנו מחפרון שעובד.‬
‫חקובו, אף אחד לא היה פה כבר שנים.‬ ‫לא ימצאו אותה בחיים.‬
‫נו? מי המוח במשפחה עכשיו?‬
‫מה אתה עושה בדיוק?‬
‫תזיז את האקדח או שאני פותח לך את הראש.‬ ‫-הכלבה הזאת לא יוצאת מפה.‬
‫תניח את האקדח. אני לא צוחק.‬
‫אז אולי נזיין אותה?‬
‫לאן הכביש הזה מוביל?‬ ‫-למפעל ישן של משפחת אנטרריוס.‬
‫אם תרצחו את הבחורה שאנסתם,‬ ‫לא תפתרו שום דבר.‬
‫חקובו, אני נשבעת לך‬ ‫שאם תשחררו אותי, אני לא אגיד כלום.‬
‫כולנו נמשיך בחיים שלנו.‬
‫שמעת, רובן? נשמע הגיוני.‬
‫כל זה על הזין שלי.‬
‫למה סיבכתם את ברונו אם הוא לא עשה כלום?‬
‫איך את יודעת שהוא לא עשה כלום?‬
‫כי הוא לא כמוכם. הוא אף פעם לא היה.‬
‫בכל זאת האשמת אותו.‬
‫הייתי חייבת. לא הייתה לי ברירה.‬
‫חקובו, אתה בחור חכם.‬ ‫באמת תיתן לו להרוס לך את החיים?‬
‫תסתמי את הפה, בסדר?‬
‫חקובו, אל תקשיב לה.‬ ‫בגלל הכלבה הזאת הסתבכנו בבלגן הזה.‬
‫היא המציאה את כל החרא הזה.‬ ‫היא שיקרה לכולם!‬
‫היא לא המציאה שום דבר, ולא שיקרה לאף אחד.‬
‫אנסנו אותה.‬
‫וסיממנו אותה. עשינו הכול.‬
‫ועכשיו נגמור את הסיפור הזה.‬
‫אני אביא את המחפרון.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫את צריכה להיות גבר כדי להבין.‬ ‫-לא, אני צריכה להיות בן זונה.‬
‫מה קרה לך כשהיית קטן, חקובו? גם אותך אנסו?‬
‫אני אוהב את זה שאת מנסה‬ ‫להצדיק הכול, למצוא הסבר. אבל אין הסבר.‬
‫כזה אני.‬
‫אז הרוע באמת קיים.‬
‫רוע?‬
‫לא, לא, זה הרבה יותר מסובך.‬
‫אני אוהב להגיד שיופי ואכזריות…‬
‫הם שני הצדדים של מטבע שאנחנו זורקים…‬
‫ואז כל דבר יכול לקרות. מה ההבדל?‬
‫זה מה שמעצבן אותי באנשים כמוך.‬
‫כולכם חלשים.‬
‫אני אגיד לך עוד משהו.‬ ‫אני לא כמו בן דוד שלי, רובן.‬
‫אני יותר גרוע.‬
‫הכול מוכן, בן דוד.‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫הסתכלת לי בעיניים כשזיינת אותי?‬
‫כן… ג'ייקוב-5.‬
‫נו כבר!‬
‫תהרוג אותה כבר.‬
‫מה אתה עושה בדיוק?‬
‫נו כבר!‬
‫מכאן.‬
‫לא. חכה, חכה!‬
‫אנחנו לא יכולים להיכנס לבד.‬ ‫צריך לחכות למשטרת המדינה.‬
‫ברונו. ברונו!‬
‫ברונו!‬
‫נו כבר, באמת! תהרוג אותה.‬ ‫למה בדיוק אתה מחכה?‬
‫ואתה תעשה את זה, חתיכת הומו?‬ ‫-כן!‬
‫היא יודעת הכול!‬ ‫-מה?‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אלבה!‬
‫ברונו!‬
‫ברונו, בבקשה!‬
‫ברונו…‬
‫בן זונה!‬
‫ברונו!‬
‫לא.‬
‫אתה עוד תתחרט על זה, בן זונה.‬
‫אתה צריך להעיד במשטרה.‬
‫בשמחה רבה.‬
‫מה איתה?‬ ‫-לא יודע. היא עדיין שם.‬
‫תודה.‬
‫אני מצטער מאוד על הכול, ברונו. באמת.‬
‫ברונו, אתה בסדר?‬
‫אתה בסדר?‬
‫ואלבה?‬ ‫-הם עדיין בודקים אותה.‬
‫תודה.‬
‫זה המעט שיכולתי לעשות.‬
‫אני שמח שהכול הסתדר.‬
‫אני צריך ללכת.‬ ‫-כן.‬
‫אתה צריך להגיע לטיסה.‬
‫כן. כן.‬ ‫-כן.‬
‫לך לבת שלך, ותחזור איתה.‬
‫ואת?‬
‫אני אחכה לכם.‬
‫אלבה.‬ ‫-אלבה.‬
‫- משטרת המדינה -‬
‫תעזוב אותה.‬
‫- אמבולנס -‬
‫- כעבור חמישה ימים -‬
‫בסדר. אלבה, תדליקי את הטלוויזיה.‬ ‫-מה?‬
‫תדליקי את הטלוויזיה מהר. זה בכל הערוצים.‬
‫התפתחות חדשה אירעה הבוקר.‬
‫במהלך חיפוש בבית המשפחה,‬
‫השוטרים מצאו פריטי הלבשה תחתונה‬ ‫ששייכים, על פי החשד, לנאנסות נוספות.‬
‫שתיים מהבנות החליטו להגיש נגדם תלונה.‬
‫…רובן וחקובו…‬ ‫-בזכותך.‬
‫בסך הכול עשיתי מה שהייתי צריכה לעשות.‬ ‫-כן.‬
‫אבל זה היה צריך להיעשות.‬
‫בנוסף, יש לציין את חשיפתה של רשת שחיתות‬
‫שאורגנה על ידי אותה משפחה,‬
‫בה מעורבים פוליטיקאים,‬ ‫בנקאים ואנשי עסקים מוכרים.‬
‫הפעם באמת נדפקנו.‬
‫אשתך צוחקת לך בפנים,‬
‫בפנים של כולנו.‬
‫צוחקת?‬
‫היא הוכיחה שהיא החכמה מכולנו.‬ ‫אבא שלכם לא טעה כשבחר בה.‬
‫רובן אנטרריוס סובל‬ ‫מפגיעה חמורה בחוט השדרה.‬
‫חייו אמנם אינם בסכנה, אך ההשלכות עלולות…‬
‫סלח לי, ילד שלי.‬
‫תסתכלי.‬ ‫-מה?‬
‫הם לא מפסיקים.‬ ‫-מה זה?‬
‫פורומים לתמיכה.‬
‫הרבה אנשים רואים בך דמות לחיקוי.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן.‬
‫תהיה גאה מאוד במה שעשית.‬
‫אני ממש גאה להיות חברה שלך.‬
‫בואי הנה.‬
‫אני אוהבת אותך מאוד, בגו.‬
‫ואני אותך.‬
‫שישה חודשים.‬
‫אני אעבוד בבית תמחוי.‬ ‫-כבר דמיינתי אותו בכלא.‬
‫שאני אדבר איתו דרך זכוכית, כמו בסרטים.‬
‫נשמע שזה מה שהיית רוצה.‬
‫זה די מדליק, טירסו.‬ ‫-באמת?‬
‫כן.‬ ‫-היית אוהבת את זה?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫מה קורה איתם?‬
‫מזכירים לך משהו?‬
‫אתה יודע מה חשבתי‬ ‫בפעם הראשונה שהיינו ביחד?‬
‫למרות שלא כל כך הכרתי אותך, בטחתי בך.‬
‫יכולתי להיות איתך כמו שאני.‬
‫הרגשת בבית.‬
‫אני פוחד.‬
‫אני לא יודע אם אחרי כל מה שקרה,‬ ‫נוכל להיות כמו אז.‬
‫את לא פוחדת?‬
‫ברור שאני פוחדת.‬
‫אבל אנחנו לא יכולים‬ ‫לתת לפחד הזה לשתק אותנו.‬
‫אז מה עכשיו?‬
‫אז עכשיו… נחזור הביתה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬