‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎SALUT!
‎PE UNDE UMBLI, OMULE?
‎OCUPAT. ȘTII TU.
‎CEVA MAI BUN DECÂT SĂ STAI PE CHAT?
‎DA, CE FACEM DE OBICEI
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Luisito.
‎Luisito.
‎Ce? Stai puțin! Stai, Toño!
‎Spune-mi exact ce s-a întâmplat.
‎Luisito…
‎nu e al meu.
‎De unde ți-a venit asta?
‎Nu e copilul meu.
‎E copilul lui Mariano.
‎E al lui Mariano. ‎Ea a găsit inelul și n-a spus poliției.
‎- A găsit inelul lui Rubén Entrerríos și… ‎- Ce? Ce a făcut Miriam?
‎I-a dat inelul lui Mercedes ‎și a primit bani pentru restaurant.
‎- Nu-i vina mea. ‎- Nu, ascultă-mă!
‎Nu e vina ta. ‎Nu ești de vină pentru nimic.
‎Mă auzi? Gata!
‎Ajunge! Calmează-te, da? Ajunge!
‎Haide! Hai să ne odihnim!
‎Domnișoară, nu puteți intra.
‎- I-am spus că nu poate intra. ‎- Nu-i nimic. Închide ușa!
‎E posibil să te cobori atât? ‎Credeam că mai ai o urmă de umanitate.
‎- Nu înțeleg. ‎- Toño știe.
‎Cum a aflat?
‎Da. Nu știi nimic ‎nici de inelul lui Rubén?
‎Aș face orice pentru Rubén.
‎Uite ce e…
‎un moment, pentru Toño, ‎m-am gândit să accept,
‎dar acum vreau doar să-ți văd fiul ‎putrezind în închisoare
‎și voi face orice.
‎Banii nu cumpără orice, Mercedes.
‎Asta zic oamenii care nu-i au.
‎Ai terminat?
‎- El e aici. ‎- Bine.
‎- Ai fost văzută? ‎- Nu.
‎- Sigur? ‎- Da.
‎Ce e așa de important?
‎- Luisito e fiul lui Mariano Entrerríos. ‎- Ce?
‎Miriam a găsit inelul lui Rubén ‎la locul violului,
‎și târfa, în loc să-l ducă la poliție, ‎a șantajat-o pe Mercedes.
‎- Ești sigură de asta? ‎- Mi-a spus Toño aseară.
‎- Trebuie să acționăm. ‎- Vin de la biroul lui Mercedes.
‎Ai fost la Mercedes la birou?
‎- Unde ți-a fost capul? ‎- Știu, Bruno! Știu.
‎- Jur, voiam s-o omor. ‎- Alba!
‎Înțeleg, dar acum trebuie ‎să avem mare grijă.
‎Dacă greșim, nu se face dreptate ‎nici pentru tine, nici pentru Toño.
‎Da?
‎Mamă.
‎Mamă, ce e?
‎- Alba, nu știu… ‎- V-ați văzut?
‎- Da. ‎- De ce?
‎- Fiindcă… ‎- Rahat!
‎Mereu Alba! Ea e problema.
‎Bunicul ar fi rezolvat deja.
‎Nu se ferea să ia decizii dificile. ‎Ce crezi că ar fi făcut?
‎Sunt și alte căi. Ascultă-mă!
‎Mamă, bunicul mi-a spus mereu ‎că semăn cu el.
‎- Ar trebui să mă duc acolo… ‎- Bunicul nu mai e aici.
‎Și, da, el a zis asta.
‎Dar s-a înșelat.
‎Tu ești mai bun, fiule.
‎Mult mai bun.
‎Trebuie să plec.
‎Și tu?
‎Eu ce?
‎Ai încredere în mine?
‎- Bună! ‎- Bună! Ce faci?
‎CE CURVĂ…
‎CUM A FOST PRIMA TA VÂNĂTOARE?
‎SINCER SĂ FIU, NU PREA REUȘITĂ
‎AI PRIVIT-O ÎN OCHI CÂND O FUTEAI?
‎NU ÎNȚELEG, MAESTRE
‎PUTEREA NOASTRĂ CREȘTE ‎CÂND EA ESTE NEAJUTORATĂ
‎MULȚUMESC PENTRU SFAT, MAESTRE!
‎VREI SĂ VII LA O PETRECERE?
‎CA SĂ NE CUNOAȘTEM
‎NU FACE PE INABORDABILUL
‎CÂND?
‎ÎN NOAPTEA ASTA
‎ÎN NOAPTEA ASTA PLEC LA VÂNĂTOARE
‎NENOROCITULE…
‎ÎMI PLACE ‎SĂ PĂSTREZ SUVENIRURI DE LA VÂNĂTORI
‎FACI ȘI TU ASTA?
‎ÎNTOTDEAUNA
‎UITE CE COLECȚIE AM
‎A TA?
‎E camera lui Jacobo.
‎Ești sigur?
‎Eu i-am dat cadou figurina aia.
‎Asta e! Știm unde să-i găsim.
‎- Diseară e petrecere la el. ‎- Știu, m-a invitat pe forum.
‎Serios?
‎Da, dar nu te îngrijora. M-am eschivat.
‎Nu știu ce să zic. ‎Aș putea să profit și să arunc un ochi.
‎E cea mai bună ocazie. ‎Trebuie să profităm de ea, nu?
‎Da, dar ai mare grijă, da?
‎Te rog!
‎Te sun când ajung acolo.
‎Bine.
‎Acesta e un acord ‎prin care ne vinzi acțiunile.
‎De ce le-aș vinde?
‎Eloy?
‎S-a terminat. Te scoatem din companie.
‎Dar cu o compensație generoasă.
‎N-ai nimic de zis?
‎- Care e planul de rezervă? ‎- Ce vrei? Mai mulți bani?
‎Vreau să știu cum mă forțați să semnez.
‎Dă-mi drumul!
‎Mercedes.
‎Am avut încredere în tine.
‎Și eu în tine.
‎- Recunoaște, ești depășită de situație. ‎- Doar eu?
‎- Nenorocito! L-ai ucis pe tata. ‎- Tată!
‎Nu e ceva personal, Mercedes.
‎Dar compania e pe primul plan.
‎Ai fi făcut la fel.
‎Cum știu că n-aveți copii?
‎Nu ne interesează ‎să provocăm alte scandaluri.
‎Nici în companie, nici în familie.
‎- Te-ai împrietenit cu Jacobo? ‎- Nu eu. Jabato.
‎Cum ai intrat pe forumul ăla de demenți? ‎Nu are acces oricine.
‎Bego nu e oricine.
‎- Sau n-ai înțeles asta? ‎- Am înțeles de mult.
‎Ai auzit de inginerie socială? ‎De phishing?
‎- Nu. ‎- Așa am reușit să intrăm.
‎- Toño. ‎- Bună!
‎- Marta. ‎- Copii.
‎Expertiza grafoscopică ‎a confirmat că Hugo a scris scrisoarea.
‎- M-am întâlnit cu noul judecător. ‎- Știi ceva despre el?
‎Are referințe bune. ‎E posibil să te cheme la bară.
‎- Când? ‎- În curând.
‎- Ce faceți? Superbe. ‎- Bună! Ce faci?
‎Bună!
‎- Ce faceți? ‎- Bună!
‎- Bună!
‎- Doamne! ‎- Ce? Îți place de ea?
‎Îți trebuie o femeie, Bruno. Crede-mă!
‎Îți fac rost de una. Una bună, da?
‎Din lumea noastră, nu țărăncuță.
‎De ce o menționezi?
‎- Sunt agitat din cauza lui Rubén. ‎- Am greșit cu Alba.
‎- Înțelege asta! ‎- Bine.
‎Nu-ți face griji! Toată lumea greșește.
‎Da, dar asta ne va costa…
‎Liniștește-te! Uite că vin!
‎- Mă scuzați! ‎- Ce vrea?
‎- Ușor, nu vreau să țin un discurs. ‎- Bine.
‎- Discurs! ‎- Nu vreau să țin un discurs.
‎- Și? Dă-i drumul, Bruno! ‎- Haide!
‎Voiam doar să închin un pahar
‎pentru cineva care nu mai e printre noi.
‎Ne e dor de el
‎și știm că s-ar fi distrat dacă era aici.
‎- Pentru Hugo! ‎- Pentru Hugo!
‎Da, sigur, pentru Hugo.
‎Cu toții știm ‎a cui e vina că Hugo nu e aici.
‎Nu, Bruno?
‎Vere!
‎Spune-o!
‎- Alba. ‎- Nu.
‎Nu a Albei.
‎A curvei de Alba!
‎- Exact. ‎- Așa.
‎Da.
‎- Mult mai bine. ‎- Da.
‎- Bună, străine! ‎- Bună!
‎- Sandra, am uitat. Felicitări! ‎- Mulțumesc! Ai vorbit frumos.
‎Mulțumesc!
‎Pe curând!
‎Scuze! Ține asta.
‎Așa, și? Ce zici?
‎Ai cercei de 2.000 de euro bucata.
‎Probabil că te iubește mult. ‎El sau mama lui.
‎Dacă nu se întâmplau toate astea, ‎aveam inel de logodnă.
‎- Mai bine. ‎- Mai bine.
‎Rubén e obsedat de Alba. Nu vezi asta?
‎Ce? Nu e adevărat.
‎Liniștește-te! Nu-ți face griji.
‎Mă întorc, da?
‎Le-ai adus?
‎Și restul?
‎Copii, luați ce vreți, da?
‎- L-ai văzut pe Bruno? ‎- Las-o moartă, Rubén.
‎- Era aici. ‎- Nu știu. Ce te-a apucat?
‎- Trebuie să vorbesc cu el. ‎- Ce?
‎- Ceva. ‎- Rubén, vorbește cu mine!
‎Nu, mai târziu.
‎Ce dracu' căutați aici?
‎Bruno?
‎Unde te-ai ascuns? A cui e camera asta?
‎A lui Jacobo.
‎Ce e? Rămâi și tu?
‎Nu, evident că nu.
‎Am fost egoistă, Toño, ‎când mi-am acceptat viața…
‎- Am încercat să te iubesc. ‎- Și cică eu sunt nătărăul!
‎Asta este…
‎Te-ai măritat cu mine ‎ca să aibă Luisito tată.
‎- M-ai folosit, Miriam. Asta e. ‎- Da și nu, Toño.
‎M-am măritat cu tine ‎pentru ca Luisito să aibă tată.
‎Dar și că știam ‎că nu voi mai găsi pe altcineva…
‎mai bun ca tine.
‎Te-am mințit mult, dar nu despre asta.
‎Aș vrea să mă întorc în timp.
‎Da.
‎Aș vrea să nu te mai iubesc.
‎Și atunci?
‎Vom vedea.
‎Ce i-ai spus?
‎Că mama și-a găsit de muncă la Madrid…
‎și că puștiul rămâne cu tata.
‎- Tati! ‎- Da?
‎- Mergem la pescuit? ‎- Normal, puștiule. Vino!
‎Știi ceva?
‎Când eram de vârsta ta,
‎îl rugam pe bunicul meu ‎să mă ducă la pescuit.
‎Semeni cu tatăl tău, nu?
‎- Da. ‎- Semeni cu mine. Hai, du-te!
‎Du-te cu mătușa!
‎Eu aș cumpăra loturile astea de aici.
‎Uite cine a venit!
‎Îmi crapă capul.
‎De la atâta gândit, vere. ‎Gândești prea mult.
‎- Suge-o! ‎- Lasă-l în pace!
‎Te simți bine?
‎Am vrăjit-o pe Sandra, ‎sunt bogat, am posibilități nelimitate,
‎dar lipsește dracu' ceva.
‎O activitate. Asta-ți lipsește.
‎Nu, vreau s-o fut pe Sandra ‎de față cu una dintre prietenele ei,
‎ca să învețe cum s-o facă și cine e șeful.
‎E bolnav. Trebuie să recunosc, e bolnav.
‎Mie mi se pare o idee dată dracu'.
‎Cu ce te servesc?
‎Ce fel de femeie ești tu?
‎- Deci nimic. ‎- N-am terminat.
‎Nu e ușor să recunoști c-ai dat greș,
‎că ai vrut doar ‎să șantajezi familia Entrerríos
‎și că, în final, nu ești ‎decât o curvă de provincie ofticată.
‎Ai căutat cu lumânarea ‎ce ai pățit în noapte aia.
‎- Măcar recunoaște. ‎- Întreabă-l!
‎Întreabă-l pe Rubén dacă-s unica.
‎- Ce? ‎- Despre celelalte violuri.
‎- Du-te dracu'! ‎- Sandra.
‎Adevărul nu se schimbă dacă-l ignori.
‎Ce adevăr?
‎Că ești victimă și nici măcar nu știi.
‎NU E AGRESIUNE, E VIOL
‎NU ÎNSEAMNĂ NU
‎NU NE CRED PÂNĂ NU NE OMOARĂ
‎CE CIUDAT E SĂ TRĂIEȘTI
‎- Rubén. ‎- Ce e?
‎- N-am chef. ‎- Atunci taci.
‎Oprește-te!
‎Oprește-te! Dă-te!
‎Ce te-a apucat? Futu-i! De ce ai venit?
‎Ca să stau cu tine. ‎Nu sunt o bucată de carne.
‎Vreau să mă privești ‎și să mă asculți ca pe un om.
‎Bine, te ascult.
‎- M-am văzut cu Alba dimineață. ‎- Alba? De ce?
‎- Voiam să-i spun ceva, m-am dus la bar. ‎- N-aveți ce vorbi. La dracu', Sandra!
‎- Au mai fost și alte fete? ‎- Ce tot spui?
‎Ți-am făcut o petrecere mișto. ‎Ce mai vrei?
‎Trebuie doar să negi, Rubén.
‎Nu-mi spui tu ‎ce să fac și ce nu. Ai înțeles?
‎- Am înțeles. ‎- Sunteți toate la fel.
‎Ce? Ce ai zis, Rubén?
‎Sandra, n-am violat pe nimeni!
‎Nu știu ce să mai cred.
‎Crezi ce vrei.
‎Așa.
‎Pleacă și tu! Rahat!
‎M-am întâlnit cu Alba.
‎Au mai fost și alte fete?
‎El e obsedat…
‎Rubén e obsedat de Alba.
‎Obsedat.
‎CLOROFORM
‎Îți place?
‎Îți place, nenorocitule?
‎CAFENEA - BAR
‎Alba n-a dormit acasă. Nu e la bar.
‎Nu răspunde la telefon. Ai vorbit cu Toño?
‎Nu, i-am zis că a dormit la mine. ‎Nu voiam să-și facă griji.
‎Alba nu dispare neanunțat.
‎- Ce e? ‎- Alba lipsește de ieri.
‎- Bego. ‎- Rahat.
‎- Ce e? ‎- Dispozitivul?
‎- Bego. ‎- Ce dispozitiv?
‎- Ții minte? Ideea avocatei ei. ‎- Bego, ce?
‎Pe toți dracii!
‎- Ce e? ‎- Te sun înapoi.
‎Bego!
‎- Vin mai târziu, da? ‎- La revedere!
‎Un șezlong ar fi fost mai comod…
‎dar n-am găsit unul.
‎- Lasă-mă să plec! ‎- Ce?
‎- Lasă-mă, nenorocitule! Dă-mi drumul! ‎- Ai zis ceva?
‎Nu, nu-i așa?
‎Mă gândeam eu.
‎Adevărul e că e mai bine când taci.
‎Știi…
‎Cred că ai depășit măsura ‎când ai vorbit cu mama.
‎Dar iată-ne aici!
‎Mult mai bine, nu?
‎Privește!
‎Azi-noapte m-am gândit la ce ți-am făcut ‎și m-au copleșit amintirile.
‎Mi-a fost limpede
‎că tu vei fi.
‎Ar trebui să fii mândră.
‎Unde ești, Rubén?
‎Unde ești?
‎Voiai să mă vezi?
‎Ce e pe el?
‎Nu există copii…
‎Nu ale arhivelor complete.
‎FOLDERUL ACESTA E GOL
‎Noi două nu suntem prea diferite.
‎Nenorocita!
‎- Facem ce trebuie ca să obținem ce vrem. ‎- Nu.
‎Să nu crezi că eu sunt ca tine.
‎Eu îmi fac doar meseria.
‎Am găsit telefonul Albei în gunoi. ‎Nu e nici urmă de ea.
‎O să reclam dispariția ei.
‎Stai, bate cineva! ‎Poate e ea. Te sun înapoi.
‎Să mergem!
‎- Încotro? ‎- Să navigăm cu iahtul.
‎Ești crispat, eu la fel. ‎Trebuie să ne destindem.
‎Ai bere?
‎Da.
‎Rahat! Mă sună acum.
‎- Rubén, ne întâlnim în port. ‎- Nu.
‎- Nu. Vino la fabrică. ‎- Sunt cu Bruno.
‎Vere, te cunosc. ‎În ce belele ai mai intrat?
‎E vreo problemă?
‎Nu. O combinație cu Rubén.
‎Trebuie să plec.
‎- Vin și eu? ‎- Nu e nevoie.
‎- Vin cu tine. ‎- Nu e nevoie.
‎Bine.
‎- Stai! ‎- Vesta. Exact.
‎- Mi-ar fi plăcut pe iaht. ‎- Stai liniștit.
‎- Iahtul nu pleacă nicăieri. Pa! ‎- Pa!
‎Te rănești singură.
‎Ți-e sete?
‎Futu-i!
‎Cum strici tu plăcerea omului!
‎Alba, nu știu, credeam că vei fi furioasă.
‎Că-mi vei spune violator, psihopat.
‎Și că eu voi scoate pistolul.
‎Nu te așteptai la asta?
‎E al lui Hugo.
‎Știi că e vina ta că și-a zburat creierii?
‎- Învoiala cu mama ta. ‎- Las-o pe ea!
‎- Îi zic judecătorului c-am mințit. ‎- Așa și e.
‎Și se va termina tot, Rubén.
‎Te rog!
‎Sigur.
‎Sigur, atunci…
‎tu intri în pușcărie, da?
‎- Nu ajunge! ‎- Rubén, gândește-te! Te rog!
‎Te vor închide pe viață. ‎Mama ta n-ar suporta.
‎Nu vorbi despre mama! Futu-i!
‎N-o cunoști!
‎MAMA
‎Rubén, dragule!
‎Am promis că voi rezolva și am rezolvat.
‎Plecăm diseară spre Barbados. ‎E totul aranjat.
‎Sper că nu faci vreo prostie. ‎Sună-mă, fiule, pentru Dumnezeu!
‎Mulțumesc! La aeroport, vă rog!
‎- Clara? ‎- Unde ești?
‎Pe drum spre aeroport.
‎- De ce? ‎- Vreau să-ți cer o favoare.
‎Putem urmări mobilul meu?
‎Da, putem. ‎Dar vom avea probleme dacă nu e adevărat.
‎- Ești sigur că e în pericol? ‎- Sigur, e cu Rubén.
‎N-ai de unde știi, Bruno.
‎Așa, spune-mi despre ce e vorba. ‎Ce dracu' ai mai făcut?
‎Ceva ce tu n-ai îndrăzni.
‎Alba.
‎Ai înnebunit dracului, vere?
‎Jacobo, e totul în regulă. ‎E sub control. Da?
‎O omorâm, ‎săpăm o groapă și o umplem cu beton.
‎Avem un excavator funcțional.
‎Jacobo, pe aici nu trece nimeni niciodată. ‎N-o vor găsi.
‎Deci? Cine e creierul familiei acum?
‎Ce dracu' faci?
‎- Ia ăsta din fața mea sau îți crăp capul! ‎- Curva rămâne aici.
‎Lasă jos pistolul! Nu glumesc.
‎Ce zici s-o futem?
‎- Unde duce drumul? ‎- La o fostă fabrică Entrerríos.
‎Nu rezolvați nimic ‎dacă o omorâți pe fata violată.
‎Jacobo, jur, ‎dacă-mi dai drumul, nu spun nimic.
‎Toată lumea rămâne în viață.
‎Ai auzit, Rubén? Are sens.
‎Are pe dracu'!
‎De ce să-l implicați nevinovat pe Bruno?
‎De unde știi că e nevinovat?
‎Pentru că nu e ca voi. N-a fost niciodată.
‎Dar tot l-ai acuzat.
‎A trebuit. N-aveam de ales.
‎Jacobo, tu ești inteligent. ‎Îl lași pe-ăsta să-ți distrugă viața?
‎Taci dracu', da?
‎Jacobo, n-o asculta! ‎Curva asta ne-a înfundat.
‎Ea a plănuit toate astea. ‎Ea i-a mințit pe toți.
‎N-a plănuit nimic și n-a mințit pe nimeni.
‎Noi am violat-o.
‎Și am drogat-o. Am făcut toate astea.
‎Iar acum, se termină tot.
‎Aduc excavatorul.
‎Aproape am ajuns.
‎- Trebuie să fii bărbat ca să înțelegi. ‎- Nu, trebuie să fii un nenorocit.
‎Ce-ai pățit când erai mic, Jacobo? ‎Ai fost violat?
‎Îmi place cum vrei să găsești ‎explicații, justificări, dar nu există.
‎Așa sunt eu.
‎Deci răul chiar există.
‎Răul?
‎Nu! E mult mai complex.
‎Îmi place să spun ‎că frumusețea și cruzimea…
‎sunt precum fețele monedei ‎pe care o arunci.
‎Rezultatul e aleatoriu. Care e diferența?
‎Asta mă irită la oamenii ca tine.
‎Sunteți slabi!
‎Îți mai spun ceva. ‎Nu sunt ca vărul meu, Rubén.
‎Sunt mai rău.
‎Vere, e totul gata.
‎Închide ochii.
‎M-ai privit în ochi când mă futeai?
‎Da,
‎Jeycob5?
‎Fă-o, la dracu'!
‎Omoar-o!
‎Ce dracu' faci?
‎Haide, la dracu'!
‎Pe aici!
‎Nu! Stai!
‎Nu putem intra singuri. ‎Trebuie să așteptăm Garda Civilă.
‎Bruno!
‎Haide, la dracu'! Omoar-o!
‎Ce dracu' aștepți?
‎- O faci, dobitocule? ‎- Da!
‎- Știe tot! ‎- Ce?
‎- Ești teafără? ‎- Da.
‎Alba!
‎Bruno!
‎Bruno, te rog!
‎Bruno.
‎Nenorocitule!
‎Bruno!
‎N-o face!
‎O să regreți asta, nenorocitule!
‎Trebuie să dai declarație.
‎Cu mare plăcere.
‎- Cum se simte? ‎- Nu știu. E tot acolo.
‎Mulțumesc!
‎Îmi pare rău pentru tot, Bruno. ‎Chiar îmi pare.
‎Bruno, ești teafăr?
‎Ești teafăr?
‎- Și Alba? ‎- O consultă.
‎Mulțumesc!
‎Măcar atât să fac.
‎Mă bucur că s-a terminat cu bine.
‎- Trebuie să plec. ‎- Da.
‎Trebuie să prinzi avionul.
‎- Da. Bine. ‎- Da.
‎Ia-o pe fiica ta și întoarceți-vă!
‎Și tu?
‎Vă aștept.
‎Alba.
‎GARDA CIVILĂ
‎Las-o singură!
‎AMBULANȚA
‎CINCI ZILE MAI TÂRZIU
‎- Alba, pornește televizorul! ‎- Ce?
‎Pornește repede televizorul! ‎E pe toate canalele.
‎Azi-dimineață a avut loc ‎o răsturnare de situație.
‎În timpul percheziției locuinței,
‎poliția a găsit lenjerie intimă ‎ce se presupune că aparține altor victime.
‎Alte două fete i-au denunțat.
‎- Rubén și Jacobo… ‎- Mulțumită ție.
‎- Am făcut ceea ce trebuia. ‎- Da.
‎Dar trebuia făcut.
‎În plus, adăugăm descoperirea ‎unei rețele de corupție
‎gestionată de aceeași familie‎,
‎în care sunt implicați ‎politicieni, bancheri și afaceriști.
‎Am belit-o acum.
‎Soția ta îți râde în față,
‎ne râde tuturor în față.
‎Râde?
‎S-a dovedit a fi cea mai abilă.
‎Tatăl vostru n-a greșit alegând-o.
‎Rubén Entrerríos a suferit ‎leziuni ale coloanei vertebrale.
‎Deși viața nu-i este în pericol, ‎consecințele vor fi…
‎Iartă-mă, fiule!
‎- Privește! ‎- Ce e?
‎- Primești încontinuu. ‎- Ce?
‎Mesaje de susținere.
‎Ești un model pentru mulți.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Să fii mândră de ce ai făcut.
‎Sunt mândră să-ți fiu prietenă.
‎Vino!
‎Te iubesc enorm, Bego.
‎Și eu.
‎Șase luni.
‎- Lucrez la cantină. ‎- Mi-l imaginam în închisoare.
‎Vorbesc cu el prin geam, ca în filme.
‎O spui de parcă-ți place.
‎- Tirso, de fapt, e sexy. ‎- Serios?
‎- Da. ‎- Îți place?
‎- Da. ‎- Da?
‎Ce zici de ei?
‎Îți aduc aminte de ceva?
‎Știi la ce m-am gândit ‎prima oară când am fost împreună?
‎Deși nu te cunoșteam prea bine, ‎aveam încredere în tine.
‎Puteam să fiu eu însămi cu tine.
‎Te simțeai ca acasă.
‎Mi-e teamă.
‎După asta, nu știu ‎dacă relația noastră va fi la fel.
‎Ție nu ți-e teamă?
‎Bineînțeles că mi-e.
‎Dar nu putem lăsa frica să ne paralizeze.
‎Și atunci?
‎Atunci… hai să mergem acasă!