EN ORIGINAL-ANIMESERIE FRÅN NETFLIX
Är detta vårt nya lyckliga ställe?
Ja. Eftersom vi hade stora problem med det förra.
RESTAURANG STÖRRE KINA
Det är vårt lyckliga ställe!
-Ja! -Ja!
Vad håller du på med?
Det här är mitt rum.
Försvinn härifrån.
Hallå! Och vem är du, lilla dumbom?
Bråka inte med oss.
Vet du vem jag är?
Klippte han mitt hår?
Inte Ryus ultra-pompadour igen!
Nästa gång blir det halsen.
Funbari Bowling!
Det fick stänga, för det var inte många kunder här i förorterna.
Det är det bästa nöjesstället i Funbari Hill!
Nå? Visst är det här världens lyckligaste ställe?
Muskelslag.
Du vet verkligen…
Ryu…
…inte hur man väljer ett lyckligt ställe.
Vad är det för fel med det här?
Borde inte ett lyckligt ställe
kunna ge oss lugn och ro
och vara en plats att andas ut på?
-Ryu! -Ryu!
Jag har hittat det!
Mitt lyckliga ställe!
Unga dam! Gör mig lycklig!
Underlig frisyr.
Du blev väl inte kär vid första ögonkastet, Ryu?
Håll käften!
En man kämpar med hjärtat.
Hallå, era oduglingar!
Följ efter henne!
-Okej! -Ja, herrn!
Jag undrar om det här duger.
Ska du verkligen köpa ett nytt åt honom?
Vad kan jag göra? Jag förstörde hans träsvärd.
Förresten, kan du låna mig pengar till det?
Jag råkade glömma plånboken hemma.
Då måste jag väl det.
Förlåt, Manta!
Kom hem till mig! Jag betalar tillbaka.
Hem till dig?
Här är det!
Bor du ensam i ett så stort hus?
Hyran måste vara helt galen!
Nej, jag bor inte ensam.
Och hyran är 1 000 yen.
Tusen yen?
Jag är hemma.
Anna?
Vad är det för min?
Har du problem?
Nej, men du sa
"jag är hemma". Betyder det att…
Din pappa låter dig inte bo med nån!
Är du fortfarande här?
-"Träsvärdet" Ryu. -Ryu.
Du är ju han från den gången!
Varför är du här?
Han är min fästman.
Du lever i synd!
-Ryu! -Vänta på oss!
Svärdet!
Jag kommer inte över det här.
Jag fattar inte att ni bor ihop.
Vad pratar du om? Det är inte bara vi två.
Va?
Mäster Manta! Välkommen!
Åh, Amidamaru!
Och det är inte bara han.
Du hörde väl vad hyran är?
Hyran?
Ett så här stort hus kostar bara 1 000 yen i hyra
om nåt hemskt har hänt här.
Du menar väl inte…
Det här stället är hemsökt.
Att hyra billigt är aldrig bra.
Men det är ju inget problem för oss!
Ett par som kan se spöken… Det är nog dags att jag går hem.
Hej då!
Den jäkla ungen med hörlurarna!
Han har slitit ut mitt hjärta och stampat på det!
Fan också!
Döda honom då!
Är det nån där?
Jag har inget emot att döda honom heller!
Vem är du?
Var inte så rädd!
Jag är glad över att ha hittat en vän med samma mål,
efter 600 års väntan!
Jävlas inte med mig, din idiot!
Tokageroh vill bara jobba med dig!
Okej, min vän?
Vad händer där inne?
Idag firar vi min gynnsamma återuppståndelse!
Ta med mer mat till festen!
Inget är bättre än att ha en riktig kropp av kött och blod.
Är det bara jag, eller är det nåt konstigt med Ryu?
Okej.
Nu när jag har en bra kropp,
kan jag äntligen få min hämnd!
Jag ska ta dig, Amidamaru!
Vad var det?
Du där.
Har du hört talas om svärdet Harusame?
Du menar svärdet
som finns på stadsmuseet?
Jag vill att ni svänger förbi
och hämtar Harusame åt mig!
Vänta lite, chefen!
Men det du alltid brukar säga då, Ryu?
Att stjäla gör föräldrarna ledsna, så vi ska inte göra det!
Du är inte dig själv idag, Ryu!
Självklart inte.
Jag är en bandit.
Att stjäla ingår i jobbet.
Muskelslag!
Om ni inte hämtar Harusame nu,
offrar jag era liv härnäst!
Vi gör det på en gång!
Jag måste genast berätta för Yoh och de andra.
Hallå där.
Det kan jag tyvärr inte tillåta,
Manta Oyamada.
Hur vet du vad jag heter?
Att vara en ande har sina fördelar.
Jag ser allt du har gjort med Amidamaru.
Men att du skulle landa rakt i knät på mig…
Du har gett mig det perfekta lockbetet
för att göra honom förtvivlad!
Manta!
Varför blir jag plötsligt orolig?
Jag inbillar mig bara.
Det gör du inte!
Det du kände
var en varning från stjärnorna.
Strunt i det! Lämna mig ifred, ni två!
Vi måste ju
hitta Manta så fort vi kan!
Det behövs inte.
Jag har kommit till dig istället!
-Manta! -Våga inte komma närmare.
Om du försöker med nåt, bränner vi ner huset.
Jag vill bara en sak.
Hämnas på dig, Amidamaru!
Den här killen verkar
fortfarande vara sur för att jag klippte av honom håret!
-Va? -Idioter.
Han är besatt av nån.
Kan du inte visa oss din fula nuna?
Vakta din tunga.
Inser du vem du pratar med?
Jag stjäl allt som kan stjälas.
Banditen som tystar gråtande bebisar!
Jag heter Tokageroh!
Skit inte på er, idioter!
Vilket töntigt namn.
Känner du honom?
Vem är du?
Spela inte dum!
Jag är ledare för en grupp banditer som du dödade för 600 år sen!
Är det sant?
Det finns många avskum som du!
Va?
Minns du mig verkligen inte?
Hur vågar du glömma mig?
Vore det inte synd om nåt hände pojken?
Inte direkt.
Skämtar du?
Jag struntar i vem du är,
släpp Manta och försvinn härifrån!
Var inte dum nu!
Jag ska hugga ner dig och Amidamaru.
Va?
Jag vet inte varför du bråkar med mig,
men försöker du skada mäster Manta,
så dödar jag dig innan du ens rör honom.
Stora ord!
Kan du döda den här kroppen?
Du tar till alla fula knep.
I så fall måste jag
förstöra vapnet du håller så hårt i!
Försök bara.
Du får inte, Amidamaru!
Det svärdet är…
Håll käften!
-Manta! -Här har du, ditt svin!
Yoh!
Amidamaru! Andeeld-läget!
Kom igen! Integrera ande!
Amidamaru!
Han gick på det!
Det är Harusame!
För sent!
Tokage Kenpo!
Nukiuchi!
Vilken överraskning.
Det kan inte ha varit lätt att ducka därifrån!
Förbannelser!
Varför har du Harusame?
Jag visste att jag behövde det för att kämpa mot dig!
Harusame symboliserar min vänskap med Mosuke!
Att en smutsig tjuv som du har det är en förolämpning!
Det är det som gör det så bra!
Inget gör dig mer förtvivlad
än att jag dödar din herre med ditt svärd!
Det är så Tokageroh gör saker.
Kan vi undvika det här besvärliga läget på nåt sätt?
Nej.
Oskadliggöra värdkroppen,
överge gisslan,
eller förstöra Harusame, hans attackmetod.
Välj ett av alternativen,
annars vinner du aldrig.
Hur blir det då?
FÖR 600 ÅR SEN
Just det!
Förstör ni våra grödor igen är ni döda!
Din idiot!
Har du förstört svärdet som jag gjorde åt dig igen?
Det var för skört!
Försök göra ett hyfsat svärd nästa gång, Mosuke.
Jag behöver bra stål för att smida ett bra svärd!
Om du så gärna vill ha ett bra svärd,
så stjäl ett på slagfältet i bergen!
Mosuke!
Stirra inte på mig.
Jag förstår hur du tänker.
Jag hamnade också här
efter att mina föräldrar dödades av banditer.
Man vill inte sjunka till deras nivå.
Förlåt att jag drar upp smärtsamma minnen.
Jag menade inte så.
Sov nu, din dåre.
Imorgon ska jag göra ett svärd åt dig som jag har sparat på.
Fantastiskt!
Så det här är mitt nya svärd!
Amidamaru,
bli Japans bästa fäktare, okej?
Att Japans bästa fäktare använder mitt svärd
kommer att kännas bra!
Ja! Men var kom det här ifrån?
Säg inget!
Det fina stålet du gjorde det här av…
Oroa dig inte.
Min pappas kökskniv har fått nytt liv.
Jag tror att du kan skydda oss alla med det.
Okej.
Jag gör det!
Jag ska använda det för att bli den bäste fäktaren!
Fan! Det är inte ens regnperiod! Varför ska det regna?
Du verkar ha ett problem.
Såja, fortsätt lida!
Jag visste svaret från början.
Buddhachockslag!
Harusame!
Du!
Är inte det här det dyrbara svärdet som din vän gav dig?
Jo.
Men Mosuke gav mig inte bara ett värdefullt svärd.
Det var också viljan att överge det för en väns skull!
Precis som Mosuke offrade ett minne av sin far för att göra svärdet!
Du förlorar, Tokageroh!
Vad sa du?
Stöld varar inte länge.
Men skydd varar för evigt.
Amidamaru gav allt för sin vän.
Det gjorde honom stark.
Denna man har trots allt väntat i 600 år på sin vän.
Släpp det nu och lämna kroppen.
Du har hyst agg i 600 år.
Du måste vara utmattad!
Så fan heller!
Om du tror att jag går över så lätt, så tänk ett varv till.
Inser du fortfarande inte att du är besegrad?
Även av "träsvärdet" Ryu!
Hallå!
Jag står inte ut längre.
Att se min tillförlitliga Ryu
nedgraderad till en skitstövel!
Muskelslag!
Jag glömmer det aldrig!
Samhället brydde sig inte om oss,
men Ryu tog med oss
i jakten på vårt lyckliga ställe!
Vi är väl kompisar?
Ryu har vänner han kan lita på och som litar på honom.
Om du hade det,
hade du aldrig hamnat här.
Vänner?
Vänner…
Få mig inte att spy.
Jag litar aldrig på vänner.
Att stjäla eller bli bestulen gäller i den här världen.
Man kan bara lita på sig själv!
Hallå, Amidamaru!
Ta över honom igen och ta livet av dig!
Annars gör jag honom till en av oss!
Håll tyst, va.
Om du ska göra det, så gör det!
Bryr du dig inte om vad som händer med honom?
Om du dödar den kroppen,
kommer din själ att drivas ut med våld.
Då knuffar jag ner dig i helvetet!
Jag är ingen mjukis som Yoh.
Jag är inte rädd för helvetet!
Amidamaru, min ande kan inte lämna denna värld
förrän jag ser att du lider!
Varför avskyr du mig så?
Du var ansvarig för mångas död.
Jag bryr mig inte om dem. Jag ville bara överleva till varje pris!
Min namne, ödlan, biter av sin egen svans för att överleva!
Jag skulle äta min mors kött om det krävdes för att överleva!
Under den stora hungersnöden offrade min mor sig själv,
så att jag kunde leva.
Hon kallade mig Tokageroh
för att jag skulle göra vad som helst för att överleva.
Tokageroh…
Jag kunde inte mista livet jag hade tack vare att jag förtärde min egen mor!
Att döda honom krossar ditt hjärta!
Då är min hämnd fullbordad,
Amidamaru!
Nu räcker det med snyfthistorier!
Inget av det rättfärdigar att stjäla från andra!
Anna!
Jag skickar den här hopplösa pajasen till helvetet!
Nej.
Skickar du honom till livet efter detta så här,
vem ska då rädda honom?
Hallå! Hur tänker du?
Att rädda själar är shamanens jobb.
Men…
Han kände ett så stort ansvar att fortsätta leva
att han slutade lita på andra.
Därför kunde han inte förlåta Amidamaru, som blev stark för sin väns skull.
Vän?
Tillit?
Det är skrattretande.
Jag är bara ute efter hämnd!
Ta då min kropp i besittning.
Skada mig så mycket du vill.
Men du då, Yoh?
Andar kan bara gå vidare
när de inte längre ångrar något.
Vad säger du, Tokageroh?
Kom igen. Ta mig i besittning!
Vad gör du, Amidamaru?
Jag förstår inte detta!
Varför gör du det här för en simpel tjuv, mäster Yoh?
Ursäkta. Kan du vara tyst en stund?
Nu, Tokageroh.
Låt mig rädda dig.
Menar du allvar?
Om du dör kan vi inte rädda Amidamarus själ.
Oroa dig inte.
Jag ska lösa det här utan att nån blir skadad.
Du kan slappna av, Anna.
Någon?
Jag antar ditt erbjudande!
Jag tar kontroll över din kropp
och skär den i bitar!
Mäster Yoh!
Vilken dåre!
Han har lämnat över sin kropp så att jag kan döda honom!
Nej!
Vilken idiot!
Han gav honom verkligen sin kropp!
Hur kom det sig att Yoh lät Tokageroh kontrollera honom?
Fråga inte mig, dummer!
Om Yoh dör,
så är det ditt fel!
Mitt fel?
Vänta lite, gråter hon?
Fan också. Jag kan inte tro det.
Hur kan han
göra nåt så extremt för min skull?
Fan! Vad är det för fel på mig?
Vad känner jag?
Ånger.
Din sanna ånger som mäster Yoh hänvisade till, Tokageroh,
gällde inte hämnden mot mig.
Du sökte
den inre frid man får när man litar på nån.
Frid?
Som känslan du bara har upplevt en gång förut,
för din mamma.
Vad vet du om mig?
Att du är en stark man.
Vad…
För att uppfylla din plikt gentemot din mamma,
fokuserade du enbart på att överleva.
Du litade bara på dig själv, ingen annan.
Det var svåra tider.
Om inte Mosuke varit min vän,
vem vet hur mitt liv hade sett ut?
Amidamaru!
Nu förstår jag.
Hat föder bara hat.
Sann frälsning för en ensam själ som du
kommer när du anförtror dig åt nån annan.
Så genom att lita helt på dig
väckte Yoh tilliten som slumrade i ditt hjärta.
När jag tog honom i besittning,
hade han alltså besegrat mig?
Precis.
Otroligt! Yoh förutsåg allt det.
Självklart inte!
Han antog det bara utan bevis!
För att han är en mjukis!
Ska du skämma ut mig?
Jag måste lägga till nåt i ditt träningsprogram!
Nu är hon som vanligt igen!
Ryu! Är du okej?
Kämpa på!
Ryu!
-Ryu! -Ryu!
Hörni!
Vi var oroliga för dig!
Vänner?
Ja.
Dumplingar smakar ju gott för att man delar dem.
RESTAURANG STÖRRE KINA
Vänta bara, Yoh Asakura.
Du har lika stor chans som en mask inför min nya kraft!
Jag, Tao Ren, ska härska enväldigt i shamankampen!
Undertexter: Lars Lövgren