EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Er det vores nye lykkested?
Ja. Vi havde problemer med det forrige.
KINAGRILLEN
Vi har fundet vores lykkested!
-Ja! -Ja!
Hvad har du gang i?
Det er mit rum.
Forsvind herfra.
Hej! Og hvem er du, agern-dreng?
Læg dig ikke ud med os.
Ved du, hvem jeg er?
Klippede han mit hår?
Ikke Ryus pomadehår!
Næste gang bliver det din hals.
Funbari Bowling!
Den lukkede, da den kun fik få kunder herude i forstæderne.
Det er det bedste sportscenter her i byen!
Nå? Er det ikke verdens lykkeligste sted?
Muskelmand.
Du er virkelig…
Ryu…
…fuldstændig uvidende om at vælge et godt lykkested!
Hvad er der galt her?
Skal et lykkested ikke være et sted,
der trøster os helt ind i hjertet,
et sted, hvor vi kan puste ud?
-Ryu! -Ryu!
Jeg har fundet det!
Mit lykkested!
Unge dame! Vær mit lykkested!
Sikke noget hår.
Var det kærlighed ved første blik, Ryu?
Hold kæft!
En mand kæmper med hjertet.
Hej, uduelige fjolser!
Følg efter hende!
-Okay! -Javel!
Gad vide, om det er godt nok.
Vil du virkelig købe et nyt til ham?
Hvad ellers? Jeg ødelagde hans træsværd.
Har du noget imod at låne mig pengene?
Jeg glemte min pung derhjemme.
Det er jeg vel nødt til.
Undskyld, Manta.
Kom hjem til mig! Så betaler jeg dig tilbage.
Dit hus?
Her er det!
Bor du alene i sådan et stort hus?
Huslejen må være skyhøj!
Nej, jeg bor ikke alene.
Og huslejen er 1.000 yen.
1.000 yen?
Jeg er hjemme.
Anna?
Hvorfor ser du sådan ud?
Har du et problem?
Nej, men du sagde:
"Jeg er hjemme." Betyder det…
Din far ville ikke tillade jer at bo sammen!
Er du her stadig?
-"Træsværd" Ryu. -"Træsværd" Ryu.
Dig har jeg set før!
Hvorfor er du her?
Han er min forlovede.
Du lever i synd!
-Ryu! -Vent på os!
Sværdet!
Jeg kan ikke komme mig over det.
Tænk, at I bor sammen.
Hvad snakker du om? Det er ikke bare os to.
Hvad?
Mester Manta! Velkommen!
Åh, Amidamaru!
Det er heller ikke kun med ham.
Har du hørt, hvad huslejen er?
Huslejen?
Et så stort hus ville kun koste 1.000 yen at leje,
hvis her var sket noget slemt.
Du mener vel ikke…
Stedet er hjemsøgt.
Der kommer intet godt ud af at leje noget billigt.
Ikke at det er et problem for os.
Et par, der begge ser spøgelser… Det er på tide, jeg tager hjem.
Farvel!
Den dumme dreng med høretelefonerne!
Han har flået mit hjerte ud og trampet på det!
Fandens!
Så dræb ham!
Er der nogen?
Jeg har heller ikke noget imod at dræbe ham!
Hvem er du?
Vær ikke så bange!
Jeg er glad for endelig at finde en ven med et fælles mål
efter 600 års ventetid!
Tag ikke pis på mig, røvhul!
Tokageroh vil bare gerne arbejde sammen med dig!
Okay, kammerat?
Hvad sker der derinde?
I dag fejrer vi min lykkelige genopstandelse!
Kom med mad til gildet!
Intet slår en rigtig krop af kød og blod.
Er det bare mig, eller er der noget sært ved Ryu?
Nemlig.
Nu hvor jeg har en god krop,
kan jeg endelig få hævn!
Jeg kommer efter dig, Amidamaru!
Hvad var det?
Hej med dig.
Har du hørt om et sværd ved navn Harusame?
Mener du sværdet
på bymuseet?
I skal alle tage på en lille udflugt derover
og hente Harusame til mig!
Øjeblik, chef!
Hvad med det, du altid siger, Ryu?
At stjæle er forbudt, fordi det ville såre dine forældre.
Du er ikke dig selv i dag, Ryu!
Selvfølgelig ikke.
Jeg er en bandit.
At stjæle er mit job.
-Muskelmand! -Muskelmand!
Hvis I ikke henter Harusame med det samme,
tager jeg jeres liv som det næste!
Vi gør det nu!
Jeg må sige det til Yoh og de andre, hurtigt!
Halløj med dig.
Det kan jeg ikke tillade.
Manta Oyamada.
Hvordan kender du mit navn?
Det har sine fordele at være en ånd.
Jeg kan se alt det, du har haft med Amidamaru at gøre.
Tænk, at du kommer hjem til mig…
Du har lige givet mig den perfekte lokkemad,
der vil gøre ham dybt fortvivlet!
Manta!
Hvorfor føler jeg mig kold?
Det er nok min fantasi.
Det er det ikke!
Du følte
en advarsel fra stjernerne.
Glem det! Lad mig være i fred, I to!
I så fald
må vi finde Manta, så hurtigt vi kan.
Det er ikke nødvendigt.
Fordi jeg er kommet til dig i stedet!
-Manta! -Kom ikke nærmere.
Prøver du på noget, brænder vi huset ned til grunden.
Jeg er kun ude efter én ting.
Hævn over dig, Amidamaru!
Han bærer vist nag over,
at jeg klippede hans hår af!
-Hvad? -Idioter.
Han er besat af nogen.
Vis os dit grimme fjæs.
Var din mund.
Ved du, hvem du taler til?
Jeg stjæler alt, der kan stjæles.
Den store bandit, der gør babyer bange!
Mit navn er Tokageroh!
Ryst i bukserne af skræk!
Sikke et lamt navn.
Kender du ham?
Hvem er du?
Spil ikke dum!
Jeg ledte en gruppe banditter, du dræbte for 600 år siden!
Er det sandt?
Der er mange afskum som dig!
Hvad?
Kan du virkelig ikke huske mig?
Hvor vover du at glemme mig?
Ville det ikke være trist, hvis drengen blev såret?
Egentlig ikke.
Tager du pis på mig?
Jeg er ligeglad med, hvem du er,
bare sæt Manta ned og forsvind!
Vær ikke dum!
Jeg vil fælde dig, ligesom jeg vil fælde Amidamaru.
Hvad?
Jeg ved ikke, hvorfor du er sur på mig,
men hvis du gør Manta fortræd,
dræber jeg dig, før du så meget som rører ham.
Store ord!
Kan du dræbe denne krop?
Du tyr til beskidte kneb.
I så fald
må jeg ødelægge det våben, du klynger dig til, så du ikke kan kæmpe!
Du er velkommen til at prøve!
Det kan du ikke, Amidamaru!
Det sværd er…
Hold din kæft!
-Manta! -Tag den, svin!
Yoh!
Amidamaru. Åndeflammekraft!
Kom så! Åndefusion!
Amidamaru!
Han faldt for det!
Det er Harusame!
For sent!
Tokage Kenpo!
Nukiuchi!
RYUNOSUKE UMEMIYA
TOKAGEROH
Sikke en overraskelse.
Det kan ikke have været let at undvige fra den position!
Forbandet!
Hvorfor har du Harusame?
Jeg har altid vidst, jeg skulle bruge det for at slås mod dig!
Harusame er et symbol på mit venskab med Mosuke!
Det er en fornærmelse, at det er i hænderne på en beskidt tyv som dig!
Det er derfor, det er så mægtigt!
Intet vil give dig større fortvivlelse
end at dræbe din herre med dit dyrebare sværd!
Det er Tokagerohs måde at gøre tingene på.
Kan vi på ingen måde undslippe denne knibe?
Nej.
Uskadeliggør værtskroppen,
efterlad gidslet,
eller ødelæg Harusame, hans angrebsmetode.
Vælg en af de muligheder,
ellers vinder du aldrig.
Hvad vælger du?
FOR 600 ÅR SIDEN
Nemlig!
Hvis du rører vores afgrøder igen, er du død!
Din idiot!
Har du ødelagt det sværd, jeg lavede til dig igen?
Det var for skrøbeligt!
Hvorfor laver du ikke et ordentligt sværd næste gang, Mosuke?
Jeg skal bruge godt stål for at smede et godt sværd!
Hvis du gerne vil have et bedre,
så tag op til slagmarken i bjergene og stjæl et!
Mosuke!
Glo ikke på mig.
Jeg forstår, hvordan du har det.
Jeg endte her,
efter mine forældre også blev dræbt af banditter.
Du vil ikke ned på deres niveau.
Undskyld, jeg vækker smertefulde minder.
Det er ikke det, jeg mener.
Få noget søvn, dit fjols.
Jeg laver et sværd til dig i morgen, som jeg har tænkt på.
Fantastisk!
Så det er mit nye sværd!
Amidamaru,
du skal blive Japans bedste fægter.
Det vil være skønt, hvis Japans bedste sværdfægter
bruger mit sværd!
Ja! Men hvor kom det fra?
Sig det ikke!
Det gode stål, du brugte til at lave det…
Tænk ikke på det.
Arven fra min far, hans køkkenkniv, er blevet genfødt.
Jeg stoler på, at du kan beskytte os alle med det.
Godt.
Det vil jeg gøre!
Jeg vil bruge det til at blive den bedste fægter!
Pokkers! Det er ikke engang regntid endnu! Hvorfor skal det regne?
Du er vist i lidt af en kattepine.
Bliv ved med at lide!
Jeg kendte svaret fra starten.
Den chokerende
Buddhabølge!
Harusame!
Hvor vover du!
Er det ikke det dyrebare sværd, din ven gav dig?
Det er det.
Men et sværd er ikke det eneste dyrebare, Mosuke gav mig.
Det var også viljen til at ofre noget for en vens skyld!
Ligesom Mosuke ofrede et minde fra sin far for at lave det sværd!
Du taber, Tokageroh!
Hvad sagde du?
Et tyveri varer kun et øjeblik.
Men beskyttelse varer evigt.
Amidamaru gav alt for sin ven.
Det gjorde ham stærk.
Han ventede trods alt i 600 år på sin ven.
Giv nu op, og forlad den krop.
Du har båret nag i seks århundreder.
Du må være udmattet!
Fandeme nej!
Hvis du tror, jeg går videre så let, så tro om igen.
Kan du stadig ikke se, at du har tabt?
Selv til "Træsværdet" Ryu!
Hej!
Jeg kan ikke klare det mere.
At se min pålidelige Ryu
blive reduceret til et dumt svin!
Muskelmand!
Jeg vil aldrig glemme det!
Der var ingen plads til os i samfundet,
men Ryu tog os ind,
så vi kunne finde et lykkested.
Vi er venner, ikke?
Ryu har venner, han kan regne med, og som regner med ham.
Hvis du havde det,
var du aldrig endt sådan her.
Venner?
Venner…
Få mig ikke til at kaste op.
Jeg vil aldrig stole på en ven.
I denne verden stjæler man eller bliver bestjålet!
Man kan kun regne med sig selv!
Hej, Amidamaru!
Besæt ham igen og slå dig selv ihjel!
Ellers gør jeg ham til en af os!
Ti stille.
Hvis du vil gøre det, så gør det!
Er du ligeglad med ham?
Hvis du dræber den krop,
bliver din sjæl udstødt.
Så slår jeg dig direkte ned i helvede!
Jeg er ikke blød som Yoh.
Jeg er ikke bange for helvede!
Amidamaru, min ånd forlader aldrig denne verden,
før jeg ser sand smerte i dine øjne!
Hvorfor hader du mig så meget?
Du har taget utallige liv i din tid.
Jeg er ligeglad med dem. Jeg ville bare overleve!
Min navnesøster, øglen, skærer sin egen hale af for at overleve!
Jeg ville spise min egen mors kød, hvis det var nødvendigt for at overleve!
Under den store hungersnød ofrede min mor sig,
så jeg kunne leve.
Hun kaldte mig Tokageroh,
så jeg ville gøre alt for at overleve.
Tokageroh…
Jeg kunne ikke miste det liv, jeg havde fået ved at fortære min egen mor!
At dræbe ham vil knuse dit hjerte!
Så vil min hævn være fuldendt.
Amidamaru!
Så er det nok med din livshistorie!
Intet af det retfærdiggør at tage fra andre!
Anna!
Jeg sender selv den håbløse klovn i helvede.
Nej.
Hvis du sender ham til efterlivet sådan her,
hvem skal så redde ham?
Hey! Hvad tænker du på?
Det er en shamans job at redde uskyldige sjæle.
Men…
Han følte sig så ansvarlig for at leve videre,
at han endte med ikke at kunne stole på andre.
Derfor kunne han ikke tilgive Amidamaru, der blev stærk for sin vens skyld.
Ven?
Tillid?
Få mig ikke til at grine.
Jeg vil bare have hævn!
Så besæt min krop.
Gør mig fortræd, så meget du vil.
Men hvad med dig, Yoh?
Ånder kan kun komme videre,
når de ikke længere fortryder noget i denne verden.
Hvad siger du, Tokageroh?
Kom så. Besæt mig!
Hvad laver du, Amidamaru?
Jeg forstår det ikke!
Hvorfor gøre det for en simpel tyv, Mester Yoh?
Undskyld. Vil du tie stille et øjeblik?
Nå, Tokageroh.
Lad mig redde dig.
Mener du det?
Hvis du dør, kan vi ikke redde Amidamarus sjæl.
Bare rolig.
Jeg løser det, uden at nogen kommer til skade.
Tag det roligt, Anna.
Virkelig?
Jeg tager imod tilbuddet!
Jeg vil tage kontrol over din krop
og skære den i småstykker!
Mester Yoh!
Sikke et fjols!
Han gav mig sin krop, så jeg kunne dræbe ham!
Nej!
Den idiot!
Han gav ham virkelig sin krop!
Hvorfor ville Yoh dog lade Tokageroh kontrollere ham?
Spørg ikke mig, dit fjols!
Hvis Yoh dør,
er det din skyld!
Min skyld?
Vent, græder hun?
Pokkers. Jeg kan ikke tro det.
Hvordan vil han dog
gøre noget så ekstremt for min skyld?
Lort! Hvad er der galt med mig?
Hvad er det for en følelse?
Fortrydelse.
Din sande fortrydelse, som Mester Yoh hentydede til, Tokageroh,
var ikke hævn over mig.
Dit sande ønske
var den indre fred, der følger med at stole på nogen.
Fred?
Den følelse, du kun har oplevet én gang før,
med din mor.
Hvad ved du om mig?
At du er en stærk mand.
Hvad…
Fordi du følte, du skyldte din mor det,
fokuserede du på din egen overlevelse.
Du klarede dig alene og stolede ikke på nogen.
Det var grusomme tider.
Havde Mosuke ikke været min ven,
hvem ved så, hvilket liv jeg havde levet?
Amidamaru!
Nu forstår jeg.
Had avler kun had.
Sand frelse for en ensom sjæl som dig
ville kun komme fra at betro sig til en anden.
Så ved at sætte sin lid til dig
vækkede Yoh den tillid, der lå i dvale i dit hjerte.
Så fra det øjeblik, jeg besatte ham,
havde han besejret mig?
Præcis.
Fantastisk! Yoh forudså det hele.
Selvfølgelig ikke!
Han antog det bare uden beviser!
Fordi han er blødsøden!
Hvor vover han at gøre mig så flov!
Jeg må tilføje noget til din specialtræning!
Nu er hun sig selv igen.
Ryu. Er du okay?
Hold ud!
Ryu!
-Ryu! -Ryu!
Venner!
Vi var bekymrede for dig!
Venner?
Ja.
Dumplings smager godt, fordi man deler dem.
KINAGRILLEN
Bare vent, Yoh Asakura.
Overfor min nye kraft er du ikke mere end en orm!
Jeg, Tao Ren, vil blive den store vinder af shamankampen!
Tekster af: Sofie Boysen