- Ahoj. - Přehodil jsem si pár věcí.
Vyčítal bych si kvůli holkám, že jsem nepřijel hned.
Jel jsem trajektem. Proto jsem tu brzo.
Ceny letenek jsou šílené. Upřímnou soustrast.
Děkuju.
- Jak ti je? - Je to hodně těžké.
Mluvil jsem s holkama den potom.
Chuděrko.
Měl jsem tam být, když se to stalo.
Byli jsme pozvaní a tak.
Ale Iben chtěla, abych s ní šel v pátek k doktorovi.
Taky trochu žárlí, že spolu tak dobře vycházíme.
Jsou… holky doma?
Ne, byly doma pár dní,
ale chtěly se vrátit k normálu a škole.
Mám ty zvadlé vyhodit a dát místo nich tyhle?
Jo.
Tu hadici jsem vyměnil, tak můžeš klidně prát.
Ahoj, Finne.
Ano, už se znáte.
- Jo. - Jo, jistě.
Páni. Chápu. Smutek a radost jdou ruku v ruce.
Ne.
Bjørnar mi jen pomohl s pračkou, protože…
Spotřebiče se nezastaví, ani když přijdeš o rodiče, takže…
To je život.
Já… Dám je do vody. Vezmu je.
Není snadné najít za takových okolností správná slova a…
Oleho jsem si moc vážil.
Byl velmi… upřímný.
Neměl mě moc rád. To mi dával jasně najevo.
Mám postavit na kávu?
Ne. Nic kvůli mně nedělej.
Myslel jsem, že… Pojedu s kufry hned ke Geirovi.
Abych neobtěžoval.
Zůstanu v Oslu, jak dlouho budeš potřebovat.
Nebo jak dlouho budou potřebovat holky.
Děkuju.
Jen musím být do sedmnáctého zpátky v Kodani.
To je… Máme hodně schůzek s…
Z Ameriky přiletí literární agent, takže…
No… Ibenina dcera má narozeniny a máme spoustu…
Ale na pohřeb přijedu.
Děkuju.
- Ozvi se. - Jo, ahoj.
Co kdybychom při vynášení rakve nechali zahrát „You‘ll Never Walk Alone“.
Mohli bychom mít živou hudbu?
Jednou jsem byla na pohřbu, kde zesnulý nechtěl smuteční řeč.
Chtěl jen hudbu. A selhala technika.
Takže… to bylo hodně bolestné.
- Nehrála žádná hudba? - Ne.
Jen přeskakovala.
V mé krabici byl vzkaz, že krabici máš i ty.
A…
Neslídil jsem. Jen jsem otevřel víko.
- Je tam MacBook. - Od táty?
Vždycky měl za to, že mé věci od Applu jsou moc staré.
To jsem já s Anne.
To budou máminy šperky.
„Moje milá dcero.
Pokud tohle čteš, jsi smutná.“
Promiň.
Promiň? Hej…
Jo. „…jsi smutná.
Nebuď smutná.
Neutápěj se v zármutku.
Tohle je důležité.
Vyměň svůj starý MacBook za tenhle,
ale podívej se na videa, co jsem natočil.“
- Chceš se na ně podívat sama? - Ne, musíš se dívat se mnou.
Moje milá holčičko.
Před pár lety jsme se se Stephenem dívali na horor.
Byla tam žena, která natočila video,
protože se bála, že zaklepe bačkorama.
Přišlo mi to jako dobrý nápad, kdyby se se mnou něco stalo.
Proto… jsem napsal vzkaz. Ano.
Nevím, o čem bude naše poslední konverzace,
proto ti to řeknu tady a teď.
Mám tě moc rád.
Podle mě jsi naprosto úžasná.
Myslím, že jsme si většinu věcí řekli,
ale… jsi moje malá holčička.
Vím, že sis myslela něco jiného.
Mělas za to, že moje oblíbenkyně je Anne.
- A taky byla. - Ano, byla.
Ale… to protože mě potřebovala víc.
O tebe jsem se nikdy nestrachoval. Byla jsi silná.
Ale i silní lidé potřebují lidi.
Vyraz ven a najdi je. Ty, co pro tebe budou dobří.
A postarej se za mě o Stephena.
Tak jo. Dost sentimentálních řečí.
Dobře. Mám pár představ ohledně pohřbu.
Zaprvé: chci plný kostel. Měl by praskat ve švech.
Zadruhé: s mou sestrou Elisabeth jsme si kdysi slíbili,
že kdo toho druhého přežije, zazpívá mu na pohřbu.
Je to píseň, která se bude mnoha lidem moc líbit.
Aspoň nám se líbila, když jsme byli malí.
Ten kabát je z masových kuliček, z masových kuliček, z masových kuliček.
Ten kabát je z masových kuliček a on jmenuje se Åkken Bom.
A hraje na naběračku, na naběračku, na naběračku…
Tuhle chtěl děda?
Dej mi sílu.
S novým textem, co Elisabeth napíše,
protože v dětství pro ně hodně znamenala, ale…
Chci na tom pohřbu hezké písničky,
i když tahle píseň pro ně měla zvláštní význam.
Nechci žádné neúmyslně vtipné písně.
- Ahoj! - Ahoj.
Neměly jste spát u táty?
Jo, ale u Geira to nebylo ono.
Chtěly jsme být s tebou.
Pořád můžeme jet do Liverpoolu, ne?
Peter toho hodně naplánoval, tak se ptá,
jestli to má zrušit.
Já nevím. Měl to být dědův výlet.
S námi samozřejmě, ale nebude to bez něj smutné?
Nebo hezké.
Může to být i hezké.
Je to za měsíc. Už to budeš vnímat jinak.
Děda by se zlobil, kdybychom nejely.
Zaplatil za ten výlet 83 700 korun.
To byl ohledně ceny tak konkrétní?
Jo, chlubil se tím, kolik ho to stálo.
Jo. Musím si to rozmyslet.
Nejdřív zařídíme ten pohřeb.
Chcete vidět, jakou písničku děda chce?
Jo.
Ten kabát je z masových kuliček, z masových kuliček, z masových kuliček.
Děláš si srandu? Copak mu ke konci hráblo?
A on jmenuje se Åkken Bom.
A hraje na naběračku, na naběračku, na naběračku…
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj, Pørni.
Upřímnou soustrast. Moc mě to mrzí.
- Děkuju. - Upřímnou soustrast.
Děkuju za ty květiny.
Udělaly mi radost. Ahoj.
Nepracuješ, že ne?
Ne. Jen jsem se místo tátovými papíry potřebovala zabývat něčím jiným…
Ty… Jsi tady?
Jsi na nemocenské. Tady být nemůžeš.
Nepracuješ, že ne?
Mimochodem, tvého táty je mi líto.
Ach bože. Promiň. To jsem měla říct jako první.
To nic. Nepracuju. Jen jsem přišla na návštěvu.
- Bezva. - Pernille?
Máš chvilku?
- Jo. - Jo.
- V pořádku. Díky, Solveig. - Jo.
Teď to víš. Jsi první, komu jsem to řekl.
- Všichni jsou teď spokojení. - Jo.
A… Jsem rád, že jsem na začátku vychytal všechny mouchy.
Ale nestává se denně, že tě někdo zlanaří.
A zajímám se o politiku,
takže Bufdir je teď pro mě skvělé místo.
Už ti nemůžu říkat právník Bjørnar.
Teď budeš krajský hejtman Bjørnar. Gratuluju.
Jo, měla by sis v mobilu změnit předvolbu.
Zavolám, pokud se mi zase porouchá pračka.
V pořádku.
Můžeme si někam vyrazit.
Jo, to bychom měli.
Měla bys řídit, když jsi na nemocenské?
Ráda lidi vozím.
Nezapomeň na sebe dávat pozor, ano?
Nebyl otec sjetej, když jste tu byli posledně?
To je pravda.
Ale testy moči už několik týdnů vychází negativní.
Prokrista!
Musíte dát vědět předem!
Běžte dovnitř a oblékněte se.
PRÝ JSI VEZLA MADJIDA A ERONA. NEPRACUJEŠ, ŽE NE?
JEN TRÁVÍM ČAS S KOLEGY. NEPRACUJU!
Jarle! Marthe!
Jarle! Marthe! Ahoj.
Přijeli jste na návštěvu?
Madjid teď mluví s tatínkem,
tak asi počkejte, než půjdete dovnitř.
Můžete mi ukázat ten domek na stromě,
co vám tatínek postavil.
- Máme tam tajný klub. - Vážně?
Ale můžete jít s námi, když to nikomu neřeknete.
Nikomu to nepovím. Mám ústa na zámek. Kde je?
Pojďte.
MADJIDOVI: DĚTI PŘIŠLY DOMŮ. HRAJEME SI V DOMKU NA STROMĚ.
Homelander ve skutečnosti není zlej.
Ryan je hodnej i zlej.
Ryan je Homelanderův syn, že?
Jo, Homelander je jeho táta.
Marthe! Jarle!
Můžete jít dolů?
Popovídáme si s Madjidem a Eronem.
- Jo. Už jdeme. - Jo.
Dobře.
Nemocenská ti fakt jde.
Měl jsem štěstí, že jsem měl dvě úžasné dcery,
které jsem miloval víc než život.
Jednu jsem ztratil,
ale rozhodl jsem se být šťastný s tím, co mám.
Tři báječná… vnoučata,
Lea, Hannu a Sigrid.
Moc za ně děkuji.
Finne, postarej se o své holky. Potřebují tě.
A v tobě mám úžasného zetě, Charlie.
A jak se říká, „v podzimu svého života“ jsem potkal tebe, Stephene.
Já…
Miluji tě.
V posledních pár dnech jsem měl za to, že…
být milován někým, jako je Baldwin,
téměř tři roky,
znamená dostatek lásky…
na celý život.
Naučil jsi nás,
že dokud je člověk živ, nikdy není pozdě.
Že jsi gay, jsi zveřejnil hodně pozdě.
Ale když jsi šel s pravdou ven,
bylo to s okázalostí a obřadností a… se vší parádou.
Jako u všeho, cos dělal.
Nebyl jsi tichý.
A byl jsi laskavý.
A byl jsi zábavný.
Nebo „potrhlý“, jak já říkám.
A ty… měl jsi…
Měl jsi v sobě tolik lásky.
Pro svou rodinu.
Jsem si jistý, že někde tam vpředu je světlo.
Ale právě teď… Je těžké ho vidět.
Drahý Ole Johane.
Můj bratře.
Na Měsíci žil byl človíček,
človíček, človíček.
Na Měsíci žil byl človíček,
co jmenoval se Ole Johan.
A hraje na naběračku,
na naběračku, na naběračku.
Hraje na naběračku
a jmenuje se Ole Johan.
Řidičský průkaz si udělal pozdě,
ale dostal ho, a jel vpřed.
Hlavu měl ve tvaru měsíce
a teď se vrátil domů.
A hraje na naběračku,
na naběračku, na naběračku.
A hraje na naběračku,
teď když se vrátil domů.
Děkuji.
Vracíš se do práce?
Takhle dlouhé volno jsem ještě neměla.
Pro zahálčivé ruce najde práci ďábel.
Krátký výlet do Liverpoolu, a můžu se zase vrhnout na násilí.
Jo.
Jsem rád, že sis aspoň dala načas.
Byl to dobrý nápad.
Nic neuspěchat, když se stane něco takového.
Máš na mysli práci?
Jo. A možná hlavně nás.
Podle mě je dobře, že na to jdeme pomalu.
Že neděláme stejné chyby jako minule.
Půjdem na to zlehka.
Ale občas to taky může být až příliš zlehka.
Musím se vrátit.
Užijte si výlet.
- Děkuju. - Bav se.
Díky.
A…
Kup mi liverpoolskou čepici, jestli na ni narazíš.
Platí.
Zmeškáš autobus.
Ne. Pojedu tím příštím.
Nelíbí se mi, že děda nikomu nesvěřil péči o hrob.
Nebo ty. Je to tvoje máma.
V Liverpoolu musí být nějaká hřbitovní správa.
Podle mě to dělal léta, ale…
Souhlasím. Měly bychom se zeptat Petera.
Na zítřek po zápase jsem rezervoval stůl u Mauglího.
To je skvělé.
- Ránko. Máte se? - Zdravím.
Jak vám mohu pomoct?
Sháním čepice.
Univerzální velikost. Tahle vám bude slušet.
Dobře. Tak to potřebuju dvě. Kolik to dělá?
Pro vás speciální cena. Třicet liber.
Děkuju.
- Hezký den. - I vám.
Jeden můj kamarád studuje v Liverpoolu.
Chce pomoct se stěhováním gauče.
Můžeme tu schůzku na stadionu posunout na sedmou?
Promiň. Gauč a kamarád? Nemá to být rodinný výlet?
Jo, ale má depresi, a chtěl se seznámit s Peterem.
Nebude tvému strýci vadit, když na nás na Anfieldu počká?
Ne, to nic. Stejně tam dnes večer bude.
Je tam v podstatě pořád, takže…
Dobře, tak zmizte.
Zajdeme do dědovy oblíbené hospody?
Jo…
Můžu jít s Leem do těch antikvit?
Zítra před zápasem nebude na nákupy čas.
To je pravda. Tak běžte. Užijte si to.
Sejdeme se v sedm na schodech před Anfieldem. Buď tam včas.
Chodím vždycky včas.
Nezapomeň, máme tě rádi.
- Zdravím. - Dobrý den.
Co si dáte?
Pintu ležáku, prosím.
- Jste tu na zítřejší zápas? - Ano.
Odkud jste?
- Z Norska. - Z Norska?
- Tam jsem byla. - Opravdu?
Jo. Veges… Ve… Va… Vu…
- Vegesbeg? - Myslíte Vågsbygd?
- To je ono. - Opravdu? Tam nikdo nejezdí.
Jak to, že jste fanynka Liverpoolu?
To je na dlouhé vyprávění, ale moji rodiče se tu seznámili a pak…
A můj otec sem koupil výlet mně a mým dětem…
Na ten zápas.
Ale pak… zemřel krátce před odjezdem, takže…
To je mi líto.
- Jak se jmenujete? - Pernille.
- Ale všichni mi říkají Pørni. - Pørni.
Slyšels to, Kenny? Pørni, norská fanynka Liverpoolu.
Pørni. Všechno bude v pořádku.
A nezapomeňte, nikdy nebudete kráčet sama.
Užijte si zápas.
Děkuju, pane Dalglishi. Pane… Sire.
- Sire. Děkuju. - Děkuju.
Děkuju, sire.
Dáte si ještě něco, Pørni?
Ne. Nic dalšího nepotřebuju. Už nikdy.
NIKDY NEBUDETE KRÁČET SAMI FC LIVERPOOL
- Ahoj! Jak se máš? - Ahoj.
To bych se měl ptát já.
Ale… Jste v pořádku? Užíváte si to v Liverpoolu?
Jo. Dneska ráno jsme byli v muzeu Titaniku a křičeli:
„Důvěřuješ mi?“ Děti byly nadšené.
Jo. A ty? Jsi v pořádku?
Jo. Navštívila jsem mámin hrob a…
Úplně náhodou jsem v hospodě potkala Kennyho Dalglishe.
Děláš si srandu.
- Ne. - Panebože! To je síla!
Já vím. Bylo to… Bože, skvělý člověk.
Upřímně, připadám si teď trochu jako lúzr.
Sedím u nápisu „Nikdy nebudete kráčet sami“
a čekám na děti. Mají velké zpoždění.
Připadá mi, že je tu málo „kráčení“ a až moc „sami“.
Ale sedíš na těch schodech před Anfieldem
nalevo od Shanklyho, a lituješ se?
Sleduješ mě na Snap Map nebo co?
Otoč se.
Prokrista.
- Ty jsi tady? - Jo, asi jo.
Koupil jsem si letenku a domluvil se s Hannou,
že tě překvapím.
Byl jsem zvědavý, jestli děti zvládnou lhát, ale…
Vypadáš fakt překvapeně.
Ahoj!
- Ahoj. - Ahoj.
Udělala sis selfie s Králem Kennym?
Ne, byla jsem tak ohromená, že jsem mu řekla „mister“. A je to „sir“.
Promiň. Cože? Spolčil ses…
- Jsem tak zmatená. - Chápu.
Prostě jsem to musel risknout.
Pernille… Middelthonová.
Umím být idiot.
Ale to, že to vím, je polehčující okolnost.
Důvod, proč stojím tady před Anfieldem,
u schodů, a proč jsem se spikl s tvými dětmi,
je ten, že tě miluju.
Chci to… za každou cenu. Proto jsem tady.
Pernille…
Vezmeš… Vezmeš si mě?
Tedy pokud jsi to, cos řekla v tom cvičném proslovu Olemu, myslela vážně.
Jistěže jsem to myslela vážně.
Myslela jsem, že na to chceš jít zlehka.
Jo, ale… jak mi jednou pověděla jedna moudrá žena:
„Může to být až příliš zlehka.“
Tak co říkáš?
Nikdy nekráčej sama se mnou.
- Jasně že si tě vezmu. - Jo?
Milujeme vás!
Dovolali jste se Olemu Johanu Baldwinu Middelthonovi,
penzistovi, hrdému muži a milovníku přírody.
Jako lékař už nepracuji, ale ozvu se vám,
pokud patříte k mým oblíbeným pacientům.
Pokud je to naléhavé, volejte 113. Nashle.
Ahoj, tati. Jen ti chci poděkovat za ten výlet.
Být na Anfieldu bylo úžasné a…
- Ahoj. - Ahoj.
Volala jsi Anne? Nechtěl jsem rušit.
- Ne, volala jsem tátovi. - Aha.
Večeře je hotová.
- Ale nejdřív zavolej tátovi. - Ne.
Půjdu s tebou.
Nebudu dělat zvyk z toho, že ti vtrhnu do garáže.
To nic.
- Jen jsem to chtěla říct tátovi. - Že se budeme brát?
Ne. Že jsem potkala Kennyho Dalglishe.
Jo, to bys měla.
- Běž, zavolej tátovi. - Vážně?
Jistě. Budu večeři přihřívat, aby ti nevystydla.
Děkuju.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová