-Привіт. -Я змінив свої плани.
Мені було прикро за дівчат, бо я не приїхав одразу.
Приїхав поромом. Тому раніше.
Квитки на літак страшенно дорогі. Прийми мої співчуття.
Дякую.
-Як ти? -Досить важко.
Я говорив із дівчатами наступного дня.
Бідолашна ти.
Я мав бути поряд, коли це сталося.
Нас запрошували й таке інше.
Але Ібен хотіла, щоб я пішов із нею в п'ятницю до лікаря.
І ще вона трішки ревнує, що ми такі близькі.
Дівчата вдома?
Ні, приїжджали на кілька днів,
та хотіли вернутися до звичного життя та школи.
Викинути зів'ялі квіти й поставити тут нові?
Так.
Шланг замінив, можеш прати на здоров'я.
Привіт, Фінне.
Так, ви знайомі.
-Так. -Так. Авжеж.
Овва. Зрозумів. Печаль і радість ідуть пліч-о-пліч.
Ні.
Б'єрнар просто допомагав мені з пральною машиною, бо…
Техніка не перестає працювати, навіть якщо втрачаєш батьків, тож…
Це життя.
Я просто поставлю їх у воду. Я можу їх узяти.
Непросто знати, що сказати за таких обставин, і…
Оле був із тих, кого я дуже високо цінував.
Він був такий чесний.
Я йому не дуже подобався. Він цього не приховував.
Приготувати кави?
Ні. Для мене нічого не робіть.
Я подумав, що піду зі своєю валізою одразу до Ґейра.
Щоб не заважати.
Я залишуся в Осло, якщо буду тобі потрібен.
Або доки буду потрібен дівчатам.
Дякую.
Маю лише повернутися до Копенгагена до 17-го.
Це коли… У нас стільки зустрічей із…
Літературний агент прилітає з-за океану, тож це буде…
У доньки Ібен буде день народження, тож багато…
Але я приїду на похорон.
Дякую.
-На зв'язку. -Так, бувай.
ПЕРНІ
Може, зіграємо You'll Never Walk Alone, коли виноситимемо труну?
А можна організувати живу музику?
Я була на похороні, де покійник не хотів ніяких промов.
Він хотів лише музику. А техніка відмовила.
Тож це був дуже неприємний момент.
-Музика не заграла? -Ні.
Просто проскакувала.
У моїй коробці була нотатка з написом, що для тебе теж є коробка.
І там…
Я не підглядав. Просто відкрив кришку.
-Там MacBook. -Від тата?
Він завжди вважав, що мої пристрої Apple застарілі.
Це ми з Анне.
Певно, мамині прикраси.
«Мої любі доньки.
Якщо ви читаєте це, значить, вам сумно».
Вибач.
Перепрошую. Отже…
Так. «Вам сумно.
Не сумуйте.
Не впивайтеся горем.
Це справді важливо.
Поміняй свій старий MacBook на цей,
але подивися відео, які я на ньому зробив».
-Хочеш подивитися на самоті? -Ні, ти маєш подивитися зі мною.
Моя мила донечко.
Пару років тому ми зі Стівеном дивилися фільм жахів.
Там була жінка, яка записувала відео,
бо вона боялася, що дасть дуба.
Я подумав, що це непогана ідея на випадок, якщо щось станеться.
Тож я написав записку. Так.
Я не знаю, чим закінчиться наша остання розмова,
тому скажу тобі це тут і зараз.
Я тебе люблю.
Я думаю, ти просто неперевершена.
Гадаю, ми здебільшого все сказали одне одному,
але… ти моя маленька донечка.
Так, я знаю, що ти була іншої думки.
Ти думала, що Анне моя улюблениця.
-І вона була нею. -Так, була.
Але це було тому, що вона найбільше мене потребувала.
За тебе я ніколи не хвилювався. Ти була така сильна.
Але сильним людям теж хтось потрібен.
Іди й знайди тих людей. Таких, які тобі підійдуть.
І подбай про Стівена за мене.
От і все. Я закінчив із сентиментами.
Тепер погляньмо. У мене є деякі ідеї щодо похорону.
По-перше: має бути повна церква. Вона має бути забита доверху.
По-друге: ми з моєю сестрою Елізабет давно пообіцяли одне одному,
що якщо один із нас проживе довше, заспіває на похороні другого.
Це пісня, яка дуже багатьом сподобається.
Принаймні в дитинстві ми її любили.
Куртка з фрикадельок З фрикадельок, з фрикадельок
Куртка з фрикадельок І звуть його Оккен Бом
І грає він на черпаку На черпаку, на черпаку…
Дідусь хотів цю?
Дай мені сил.
З новими словами, які напише Елізабет,
бо для них вона була особлива, коли вони були малі, але…
Я хочу на похороні гарних пісень,
навіть якщо та пісня для них особлива.
Я не хочу ненавмисно смішних речей.
-Привіт! -О, привіт.
Хіба ти не спала в тата?
Так, але в Ґейра було не дуже гарно.
Ми хотіли бути з тобою.
Ми ж усе одно поїдемо до Ліверпуля?
Пітер питає, бо він стільки всього влаштував
і хоче знати, чи скасовувати.
Я не знаю. Це мала бути подорож дідуся.
Звісно, з нами, та хіба не буде сумно без нього?
Або гарно.
Гарно теж може бути
Це за місяць. Відчуття зміняться.
Думаю, дідусь би розлютився, якби ми не поїхали.
Він заплатив за ту подорож 83 700 крон.
Він навіть точну суму назвав?
Так, він хвалився тим, скільки це йому коштувало.
Так. Треба про це подумати.
Спочатку розберемося з похороном.
Хочеш послухати пісню, яку дідусь хоче на похорон?
Так.
Куртка з фрикадельок З фрикадельок, з фрикадельок
Це якийсь жарт? Він збожеволів під кінець?
І звуть його Оккен Бом
І грає він на черпаку На черпаку, на черпаку…
Привіт.
-Привіт. -Привіт, Перні.
Мої співчуття. Дуже сумні новини.
-Дякую. -Мої співчуття.
Дякую за квіти.
Вони мене потішили. Привіт.
Ти ж не працювати прийшла?
Ні. Я лише хотіла відволіктися від татових документів…
Так… Ти прийшла?
У тебе лікарняний. Тобі не можна тут бути.
Ти ж не працюєш?
До речі, мені прикро за твого тата.
О боже. Пробач. Треба було з цього почати.
Так, усе гаразд. Я не працюю. Просто зайшла.
-О, добре. -Пернілле.
Знайдеш хвилинку?
-Так. -Так.
-Усе гаразд. Дякую, Сольвейґ. -Так.
Тепер ти в курсі. Я тобі першій кажу.
-Тепер усі такі щасливі. -Так.
А я тішуся, що на самому початку зміг довести все до ладу.
Не щодня на тебе полює відділ кадрів.
А політика мене цікавить,
тож я думаю, що Bufdir зараз для мене — чудове місце.
Більше ти не будеш «Муніципалітет-Б'єрнар».
Тепер «Окружний губернатор Б'єрнар». Мої вітання.
Так, зміни назву в телефоні.
Якщо пральна машина знову зламається, викличу тебе.
Гаразд.
І зможемо погуляти.
Так, думаю нам слід.
Чи можна кермувати на лікарняному?
Я люблю возити людей.
Не забувай турбуватися про себе, гаразд?
Коли ти востаннє була тут, батько ж був під кайфом, так?
Саме так.
Але вже кілька тижнів результати його аналізів сечі негативні.
Хай вам грець!
Треба попереджати!
Ходімо всередину й одягнемося.
КАЖУТЬ, ТИ ВІДВЕЗЛА МАДЖІДА Й ЕРОНА. ТИ Ж НЕ ПРАЦЮЄШ?
ПРОСТО ГУЛЯЮ З КОЛЕГАМИ. НІЯКОЇ РОБОТИ!
Ярле! Марте!
Ярле! Марте! Привіт.
Ти сьогодні нас відвідуєш?
Маджід зараз розмовляє з татом,
тож почекайте трохи, не заходьте одразу.
Покажіть мені поки будиночок на дереві,
який тато збудував для вас.
-У нас тут таємний клуб. -Серйозно?
Можеш піти з нами, якщо нікому не розповіси.
Я не розповім. Рот на замку. І де він?
Ходи сюди.
КОМУ: МАДЖІД — ДІТИ ПРИЙШЛИ ДОДОМУ. МИ ГРАЄМО В БУДИНОЧКУ НА ДЕРЕВІ.
Насправді Хоумлендер не поганий хлопець.
Раян і хороший, і поганий.
Раян — це син Хоумлендера?
Так, Хоумлендер його татко.
Марте! Ярле!
Можете спуститися?
Поговоримо з Маджідом і Ероном.
-Так. Ідемо. -Так.
Добре.
Лікарняні тобі добре даються.
Мені пощастило мати двох дивовижних доньок,
яких я любив більше, ніж саме життя.
Одну з них я втратив,
але вибрав бути щасливим із тим, що маю.
Троє чудових онуків:
Лео, Ганна й Сіґрід.
Дуже за них дякую.
Фінне, дбай про своїх дівчат. Ти їм потрібен.
А з тебе, Чарлі, чудовий зять.
А «осінь життя», як то кажуть, подарувала мені тебе, Стівене.
Я…
Я кохаю тебе.
Упродовж останніх кількох днів я думав,
що коли тебе кохає така людина, як Болдвін,
майже три роки,
цього кохання вистачить
на все життя.
Ти навчив нас того,
що доки ти живий, ніколи не пізно.
Ти пізно зізнався, що ти гей.
Та коли ти зробив камінгаут, ти зробив це
з помпезністю та церемонією, трубами й литаврами.
Як і все, що ти робив.
Ти не був тихим.
І ти був теплим.
Ти був дуже смішним.
Чи, як я кажу, «з перчинкою».
І ти… Ти був такий…
У тобі було стільки любові.
До своєї сім'ї.
Я впевнений, що десь попереду є світло в кінці тунелю.
Але зараз на це важко дивитися.
Любий Оле Йогане.
Брате мій.
Жив на місяці маленький чоловік
Маленький чоловік, маленький чоловік
Жив на місяці маленький чоловік
І звуть його Оле Йоган
І грає він на черпаку
На черпаку, на черпаку
І грає він на черпаку
І звуть його Оле Йоган
Він пізно отримав водійські права
Але отримав і поїхав
Його голова була як місяць
Тепер він повернувся додому
І грає він на черпаку
На черпаку, на черпаку
І грає він на черпаку
Тепер він повернувся додому
Дякую.
АННЕ МІДДЕЛТОН ОЛЕ ЙОГАН МІДДЕЛТОН
Готова вертатися на роботу?
У мене ніколи не було такої довгої відпустки.
Руки без діла — інструмент диявола.
Коротка подорож до Ліверпуля, і буду знову готова до насилля.
Так.
Я радий, що ти хоч відпочила.
Це була добра ідея.
Не квапитися, коли стається щось таке.
Ти говориш про роботу?
Так. І, може, здебільшого про нас.
Думаю, добре, що ми не поспішаємо.
Що не робимо тієї ж помилки, що й минулого разу.
Не будемо квапитися.
Аби не гальмувати, правда?
Мені треба повертатися.
Гарно з'їздити.
-Дякую. -Розважся.
Дякую.
І…
Купи мені ліверпульську кепку, якщо десь побачиш.
Домовилися.
Пропустиш автобус.
Ні. Я поїду на наступному.
Мені не подобається, що дідусь не подбав про те, щоб за могилою хтось доглядав.
Або ти. Це ж твоя.
У Ліверпулі має бути департамент цвинтарів.
Я думаю, він робив це роками, але…
Я згодна. Може, слід спитати Пітера.
Я забронював нам столик у Mowgli на завтра після гри.
Чудово.
-Добрий ранок. Як ви? -Вітаю.
Чим я можу допомогти?
Мені потрібні кепки.
Універсальний розмір. Вам дуже личитиме.
Добре. Мені потрібно дві. Скільки це буде?
Особлива ціна тільки для вас — 30 фунтів.
Дякую.
-Гарного дня. -І вам.
У мене приятель навчається в Ліверпулі,
і питав, чи ми допоможемо йому перевезти диван.
Ми можемо зустрітися на стадіоні пізніше, о сьомій вечора?
Вибач. Диван і приятель? Хіба це не сімейна подорож?
Так, але він у депресії та хотів зустрітися з Пітером.
Це не образить твого дядька, якщо він чекатиме на нас на «Енфілді»?
Ні, усе гаразд. Він усе одно буде там.
Він там майже цілодобово, тож…
Добре, тоді їдьте.
Сходимо в улюблений паб дідуся?
Так…
Може, ми з Лео сходимо в той антикварний магазин?
Перед грою завтра не буде часу на шопінг.
Це правда. Сходіть. Гарно провести час.
Зустрінемося на сходах біля «Енфілда» о сьомій вечора. Не запізнюйся.
Я ніколи не запізнююся.
Пам'ятай, ми тебе любимо.
ФЛЕТ АЙРОН ЕНФІЛД
-Привіт, люба. -Привіт.
Чого бажаєш?
Я б хотіла пінту лагера.
-Ти приїхала на завтрашній матч? -О так.
Звідки ти?
-Я з Норвегії. -З Норвегії?
-Я була в Норвегії. -Правда?
Так. Веґес… Ве… Ва… Ву…
-Веґесбеґ? -А, маєш на увазі Фоґсбіґд?
-Саме так. -Серйозно? Туди ніхто не їздить.
Уболіваєш за Ліверпуль? З чого б це?
Довга історія. Мої мама з татом познайомилися тут, а тоді…
Мій батько купив мені й моїм дітям квитки на подорож,
щоб сходити на матч.
А тоді він помер просто перед поїздкою, тож…
Люба, мені дуже прикро це чути.
-Як тебе звуть? -Пернілле.
-Але всі називають мене Перні. -Перні.
Ти це чув, Кенні? Перні з Норвегії, уболіває за Ліверпуль.
Перні. Усе буде добре.
І пам'ятай, ти ніколи не йтимеш сама.
Приємного перегляду гри.
Дякую, пане Далгліш. Містере… Сер.
-Сер, дякую, сер. -Дякую.
Дякую, сер.
Перні, дати тобі ще щось?
Ні. Мені більше ніколи нічого не буде потрібно.
ТИ НІКОЛИ НЕ ЙТИМЕШ САМ ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ ЛІВЕРПУЛЬ
-Привіт! Як справи? -Привіт.
Це я мав би тебе спитати.
Але ти… У тебе все добре? Весело там, у Ліверпулі?
Авжеж. Уранці ми ходили в музей Титаніка, кричали:
«Ти мені довіряєш?» Дітям сподобалося.
Так. А тобі? У тебе все добре?
Так. Я вже ходила на могилу мами
і абсолютно випадково зустріла в пабі Кенні Далгліша.
Ти жартуєш.
-Ні. -Боже мій! Це так круто!
Знаю. Так і було… Боже, що за тип.
Якщо чесно, я зараз почуваюся трохи невдахою.
Сиджу біля вивіски «Ти ніколи не йтимеш сам»,
чекаю на дітей, які дуже запізнюються.
Почуваюся так, наче, мені тут бракує ходіння й аж забагато самотності.
Але ти сидиш на сходах біля «Енфілда»,
ліворуч від Шенклі, і ще жалієш себе?
Я в тебе на Снеп-мапі чи що?
Обернися.
Господи, чорт забирай.
-Ти тут? -Так. Виходить, що тут.
Я купив квиток і нещодавно говорив із Ганною,
щоб зробити тобі сюрприз.
Було цікаво, чи зможуть діти збрехати, але…
Схоже, ти здивована.
Привіт!
-Привіт. -Привіт.
То скажи, ти зробила селфі з Королем Кенні?
Ні, я була така вражена, що назвала його містером. А він сер.
Вибач… Що? Ти змовився з…
-Я така збентежена. -Я розумію.
Я маю ризикнути.
Пернілле Мідделтон.
Можливо, я ідіот.
Та усвідомлення, що я можу бути ідіотом, є пом'якшувальною обставиною.
Я стою тут, біля «Енфілда»,
біля якихось сходів, змовившись із твоїми дітьми,
тому що я тебе кохаю.
Я хочу цього, хай там що. Тому я тут.
Пернілле.
Ти… Ти вийдеш за мене?
Якщо ти казала правду тоді, коли репетирувала промову для Оле Йогана.
Авжеж, я казала правду.
Я думала, ти не хочеш поспішати.
Так, але як колись сказала жінка, мудріша за мене:
«Аби не гальмувати».
То що скажеш?
Не йди ніколи сама — зі мною.
-Авжеж, так. -Так?
Ми вас любимо!
Ви додзвонилися до Оле Йогана Болдвіна Мідделтона,
гордого пенсіонера й туриста.
Я більше не працюю лікарем, але передзвоню вам,
якщо ви були серед моїх улюблених пацієнтів.
У екстрених випадках дзвоніть 112. Бувайте.
Привіт, тату. Хотіла подякувати тобі за подорож.
Було дивовижно опинитися біля «Енфілда» і…
-Привіт. -Привіт.
Це Анне? Я не хотів переривати.
-Ні, я дзвонила татові. -А, ясно.
Вечеря готова.
-Та спочатку подзвони татові. -Ні.
Я піду з тобою.
Я не братиму за звичку ввалюватися в твій гараж.
Та нічого.
-Просто хотіла розповісти татові. -Що виходиш заміж?
Ні. Що бачила Кенні Далгліша.
Авжеж, скажи.
-Іди подзвони своєму татові. -Ти серйозно?
Авжеж. Я збережу вечерю для тебе теплою та духмяною.
Дякую.
Переклад субтитрів: Руслан Поліщук