PODST. JM. /ŠÁ-P/
ŠVINDLÍŘ
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Sháníte něco konkrétního? - Jo.
Their Eyes Were Watching God v pevné vazbě.
V pevné vazbě? Jo, asi tady jednu mám.
Děkuju.
Od Hurstonové jsem toho moc nečetl.
Je skvělá.
Je to dárek pro mého profesora.
Jo aha, jste studentka?
Doktorandka.
- Columbia? NYU? - NYU.
Hezky. O čem píšete disertačku?
„Redefinice radikalismu: Černošský feminismus v literatuře.“
No ty jo.
To zní náročně.
- Jak to jde? - Pomalu. Hodně pomalu.
Vážně?
- Irma Thomasová… - Jste dobrá.
…zazpívala „Ruler of my Heart“ na WNYC.
Bude to rovných 15.
- Děkuju. - Veřejné rádio.
Jsem John Schaefer,
a jestli vám náladu nezvedla soulová královna z New Orleans,
třeba to svede Duke Ellington.
Zahrajeme klasiku „In a Sentimental Mood“ s Johnem Coltranem.
Na Mott Street je taková malá japonská restaurace.
Jestli máte večer čas, pozvu vás na večeři.
Je mi líto.
Ne, to je…
- Určitě máte přítele. - Ne. Nikoho nemám.
Nikoho nemám a vlastně mi to vyhovuje.
Jasně. To naprosto chápu.
Nebere mi to vaši kartu.
Asi jsem vyčerpala limit.
- Možná mám hotovost. - V pohodě.
Víte co? Prostě si ji vezměte.
Ne, to nemůžu.
- Co když ji shání… - Koupí si ji online.
Fakt v pohodě. Zaplatíte mi ji příště.
- Děkuju. - Jasně.
- Vrátím se a zaplatím ji. - Dobře.
Děkuju.
- Nashle. - Zatím.
Určitě máte přítele.
Ty idiote. Určitě máte přítele.
- Zdravím, pamatujete si mě? - Zdravím. Jo.
Mám ty peníze.
To jste nemusela dneska.
Já nechtěla, abyste čekal.
Díky.
Drobné si nechte.
Dobře. Tak díky.
No tak jo. Tak se mějte.
- Dobře. Jo. - Jo.
- Ať se daří. - I vám.
- Zdravím. - Zdravím.
Vzpomínáte, jak jste mě pozval na tu večeři?
- Jo, pardon. Já vás nechtěl… - To nic.
Chtěla jsem na to kývnout.
Já přemýšlela, jak by bylo fajn, kdybyste mě pozval na rande,
a vy jste to pak hned udělal a…
Nevím, prostě jsem zpanikařila.
Zpanikařila?
Zpanikařila.
Jsem Sandra.
Tom.
Těší mě, Tome.
Mě taky.
- Takže na Mott Street? - Jo, jestli… Jo.
- Tak jo. - Tudy.
- Až po tobě. - Tak jo.
Nosím batoh.
Já taky. Je to stylový.
- Budeme takoví… - Kámoši s batohem.
Jo, prostě proč jsem do toho šel?
Povídky jsou jedna věc,
- ale romány mají tak 300 stran a… - Jo no, někdy i víc.
Právě. A oni mi nabídli hodně peněz. Něco jsem odevzdat musel.
- Cos teda udělal? - Rok v kuse jsem panikařil
a napsal hroznou knihu.
No tak. Určitě tak špatná nebyla.
Ne, byla špatná. Otřesná. Nevydali ji.
Auvajs.
- Jo. - Škoda.
To nic. Aspoň jsem nemusel vracet zálohu.
Ještě píšeš?
Ne. Ani ne.
To všechno se stalo, když mi umřela máma a…
Nevím, no.
Bylo to pro mě takové temné období a prostě jsem to vzdal.
Naši umřeli, když jsem byla malá.
To mě mrzí.
Mělas to těžký.
Takže… Jo.
Začal jsem řídit knihkupectví, což mě z té deprese tak nějak dostalo.
Věnuju tomu většinu času.
Není fajn být pořád mezi knihami?
Je to super.
Co mí rodiče umřeli,
s bráchou jsme vystřídali několik pěstounských rodin.
Jednu dobu jsme bydleli u páru, který měl velkou sbírku románů.
Jednou jsem začala číst Janu Eyrovou a ta hlavní postava
si procházela vším, co já.
Nechtěla jsem, aby ta kniha skončila.
Dočetla jsem ji, nalistovala začátek a začala číst odznova.
Od té doby knihy miluju.
Jana Eyrová, jo?
Jana Eyrová.
Můžu ti něco ukázat?
Ty bláho.
JANA EYROVÁ
První vydání?
Myslíš to vážně?
Jo.
Jak to můžu vědět?
Někteří profesoři jsou naprosto nesnesitelní.
Jeden z nich nahlas řekl: „Vaginizace německé literatury.“
- Co? - A jsem si jistá,
že to slovo neexistuje.
- Kde ses naučila vařit? - V prváku jsem byla ve Florencii.
Umíš italsky?
Kdysi jsem uměla,
- ale už jsem to pozapomněla. - Ahoj!
- Líbilo se ti tam?
- Ráda na to vzpomínám. - Hezky!
Ale můj přítel byl hroznej kretén.
Co ty? Kde ses naučil italsky?
Máma se narodila v Itálii.
- A znám Felliniho filmy. - Toho miluju.
Zlomil ti někdy někdo srdce?
Párkrát.
Fakt se mi líbíš.
To je fajn.
Ty mně taky.
To je fajn.
- Poslyš. - Ne.
- Musíš mi pomoct. - Ne.
- Jako jako ne? - Nemůžu.
Stojíme přece při sobě.
- Pamatuješ? - Běž, prosím.
- My dva proti všem. - Jasone, přestaň.
Potřebuju tě. Jsi to poslední, co na světě mám.
- Ta poslední… - Jasone!
- Sandro! - Nech toho, prosím!
Sandro!
- Odejdi. - Prosím tě!
Otevři, prosím. Sandro. Otevři!
Do prdele!
Krávo blbá!
V pohodě?
Kdo to byl?
Brácha. Potřebuje peníze.
Jason měl smůlu.
Některé ty pěstounské rodiny…
byly hotové peklo.
Ty za to nemůžeš.
Já vím, ale jiné příbuzné nemám.
„Šťastné rodiny jsou si podobné.“ A tak dál.
Je jedno, kolikrát mě zradí, prostě mu musím pomoct.
Je to můj bratr. Mám ho ráda.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milý Tome.
Hodně štěstí, zdraví.
Hurá. Foukni. Sem.
Musíš foukat silněji.
Silněji. Šup.
Jo! A je to!
Jak dlouho Toma znáš?
Jenom pár týdnů.
- Zdá se, že dýl. - Já vím, no. Je to intenzivní.
Je jak nějaká sexy knihovnice nebo tak něco.
- To je tvoje holka snů. - Jo. Je fantastická.
- Kde jsi studovala? - Na Vassarově.
No ne. Já taky.
Přišla jsi mi povědomá. Kdy jsi promovala?
V roce 2014.
Já 2016.
Chodívalas do Mugu?
Já trávila většinu času v knihovně.
Ale neříkej to Tomovi. Snažím se nevypadat jako šprtka.
Fajn, že už jsi v pohodě.
Předtím jsi na tom byl špatně, takže…
Jen trochu v depresi.
Dobře, bylo to zlý, ale sebevražedný sklony měl někdy snad každej, ne?
To není vtipný. O tom se nežertuje.
- Fakt. - Asi máš pravdu.
Ale teď už jsem v poho.
Vlastně jsem fakt spokojenej.
Bylo to zajímavý. Poznali jsme se v knihkupectví.
Ahoj.
Jak to, že vždycky skončíme u mě?
Jak to myslíš?
Chci vidět, kde bydlíš.
Tam je to nepohodlný.
U mě to taky zrovna není jak ve Four Seasons.
Ne, o to nejde. Já totiž…
Bydlím s tátou a jeho novou ženou a…
S tátou spolu moc nevycházíme.
Zklamal jsem ho.
„Šťastné rodiny jsou si podobné.“
A tak dál.
No, on je vážně nemocný, takže…
To mě mrzí.
To nic.
Neměl jsi ho čím zklamat.
Sandro?
Ahoj.
V pohodě?
Neodpovídáš mi na zprávy.
Promiň.
Brácha je v průšvihu. Někomu dluží peníze.
Zlomili mu tři žebra a lícní kost.
A když prý nezaplatí, tak ho oddělají.
Kolik jim dluží?
Splatit jim to je nereálný.
- Tak co teď? - Dám mu prachy, aby utekl.
Ale představ si, že uteče. Oni ho nenajdou.
Po kom ty peníze budou chtít pak?
Po mně? Ne, nevědí, že existuju.
- Určitě? - Určitě nevím nic.
- Musíš jim zaplatit. - To je nereálný.
- Kolik chtějí? - Chtějí 350 000 dolarů.
Chtějí to do čtyř dnů, takže zbývá leda vykrást banku.
Ty peníze ti dám.
- Co? - Mám je v bance.
Můžu je vybrat. Nemusela bys ji vykrádat.
To nechápu. Vždyť bydlíš u táty.
- Děláš v knihkupectví. - Já ho vlastním.
Jak myslíš, že ho udržuju v chodu? Je ztrátový.
Ty ty peníze máš v bance?
Jo. I víc. Můj táta má peníze.
- To slyším poprvé. - Třeba jsem nechtěl, abys to věděla.
- Je divný, žes nic neřekl. - Děláš si srandu?
- Můžu ti pomoct. - Nechci.
- Proč? - Protože jde o 350 000 dolarů.
Díky za nabídku. Fakt.
Ale vždyť se skoro neznáme.
Nejsou to moje peníze, ale mýho táty.
A on je nevydělal žádnou ušlechtilou prací.
Má hedgeový fond.
A fakt jsi mě nasrala, když jsi řekla, že se skoro neznáme.
Potkat tě bylo to nejlepší.
Já ti to nějak splatím.
V pohodě, ale chtěl bych jít s tebou.
Tyhle lidi vidět nechceš.
- Je to tam. - Dobře.
Já to zvládnu. Co děláš večer?
Doufal jsem, že někam zajdu s jednou pěknou holkou.
Na Mott Street je taková dobrá, malá japonská restaurace.
Jestli máš čas, tak tě zvu.
Ahoj.
Miluju tě.
Za všechno se moc omlouvám.
Tak jo.
Sandro?
Sandro, všechno dobrý?
Sandro?
Sandro!
Sakra.
Co Vánoce? Docela se…
Zdravím. Larussová?
Tady.
- Jdeš pozdě, Sandy. - Promiňte.
Taxíky nejezdí, jsou Vánoce.
Kde je Carl?
Žena pana Knutsona marodí. Převezmu to já.
Ale s Carlem se většinou…
S panem Knutsonem se scházíme v jeho kanceláři.
Jsou Vánoce. Já chtěla něco neformálního.
Ale můžeme jít do kanclu.
Ne, dobrý.
Prima. Posaď se.
- Kde jsi dnes byla? - Nikde.
S kamarádkou. S kolegyní.
- S tou ze Starbucksu? - Jo.
S Caroline. Chcete na ni číslo?
To není třeba.
- Návykové látky? - Ne.
Dělalas něco, co by porušilo tvoji podmínku?
Ne.
Co ta práce? V pohodě?
Jo. Dobrý.
Jo, Starbucks je skvělý. Nabízí tam hodně příležitostí.
Jo, je to tam bezva.
Tak.
Víš, já k tobě do práce zašla, ale prý jsi tam měsíc nebyla.
Jo, to vám můžu vysvětlit.
- Pohádala jsem se s vedoucím… - Aha.
…protože je to nechutnej úchyl, rozumíte?
- Hledám práci jinde a… - Mít práci je součást podmínky.
- Rozumíš? - Jo.
Vyhazov je první strike.
Mám dotaz. Když uděláme test na drogy, jaký bude výsledek?
- Negativní. - Negativní? Určitě?
Když zajdu do auta pro ten test
a vyjde pozitivní, budu zatraceně naštvaná.
Řekni mi pravdu.
- Onehdy jsem hulila trávu. - Druhý strike.
Můžu tě hned odvést.
S takovou historií
- se ven jen tak nepodíváš. - Já vím.
- Je mi to líto. - Líto?
Dej mi důvod, proč tě nemám odvést.
Dám vám peníze.
Pokus o úplatkářství. Třetí strike.
Gratuluju, jdeš sedět.
- Stoupni si a otoč se. - Ne. No tak.
- Dám vám hodně peněz. - Kolik?
Kolik chcete, umím je sehnat.
Víte, že vám nelžu.
- Jste má probační. - Co děláš?
Co? Nic. Co sakra je?
- Ty si to nahráváš? - Ne! Přestaňte.
Chceš mě dostat?
- To ne. - O co ti sakra jde?
- Ne… - Připadám ti tupá?
Jo. Mně jo.
Jsem probační úřednice téhle slečny.
- Jasně. - Běžte pryč.
Mámíte dneska prachy ze všech. Já vás sledoval.
Co po mně chcete?
Zaplatím vám a odejdete.
Kolik chcete?
Kolik u sebe mám?
Tak.
To je 20, 45, 46, 47.
Tady je 10, 20, 40, 60, 80, 100.
Sakra.
Dvě stovky. Tři stovky. Čtyři stovky.
Dohromady to je 447 dolarů.
Koukáte na tohle?
Dobře.
- To jsou Rolex Submariner. - Já vím.
Jste asi opilej, ne?
Možná, že jsem.
Omlouvám se.
Tak se bavte.
Ani se nehni.
Počkejte.
Promluvme si.
Mám ženu a dvě děti. Snažím se všechny uživit.
A tahleta si trest zaslouží, je vadná.
- Vyližte mi. - Jasně, pokračuj, Sandy.
Kolik mě to bude stát?
- Pět litrů. - Mějte se.
Ne.
Viděla jsem vaši káru a promenádujete se tu
s hodinkama za 8 500 dolarů, který jste mi chtěl dát.
Mám jenom 447 dolarů.
- Beru ty hodinky. - Ty stály 8 500.
Ale 8 500 stály nový, ne?
Co stojí v bazaru? Možná tak sedm?
Možná.
Dejte mi hodinky a já vám vrátím.
Díky.
Šťastné svátky, ty krávo.
Nebyly pravé.
Nastup.
Dám ti tvůj podíl.
- Můj podíl? - Peníze.
Tisíc dolarů.
Mám u sebe nůž.
Bezva.
Pojď, je kosa.
Posaď se.
Klidně si tu bundu sundej.
Nic nezkoušejte.
- Teď se zuj. - Nasrat.
Musím ti věřit.
Nejsem žádná fetka.
Vyhrň si rukávy.
Můžeš spát tamhle. Ale můžeš i odejít.
Co když tady zůstanu?
Budeš pro mě dělat.
Dobré ráno.
Který film máš nejradši?
Který mám nejradši?
Jo, který?
Titanic.
To už je klasika.
- Vám se líbí? - No jasně.
DiCaprio tam byl mladý.
- Jeho nejlepší role. - Mně se líbil ve Skryté identitě.
Tam byl fajn, ale Titanic ho proslavil.
A Kate Winslet byla moc krásná.
A ten konec. To nikdy nepřekousnu.
Divné, že se vám líbí.
Ne. Nikdy jsem to neviděl.
- Neviděl jste to? - Ne.
Na filmy nekoukám. Ztráta času.
Ale přiměl jsem tě, aby sis to myslela. Tohle tě naučím.
Budeš předstírat, že jsi jiný člověk.
Až to budeš umět, budeš 100% přesvědčivá.
Naučím tě od všeho něco.
Ať můžeš o čemkoliv lhát.
Všechno tohle přečti.
Děláte si prdel?
Cos udělala s těmi 1 000 dolary?
Mám je v bundě. Proč?
Za sprosté slovo mi dáš stovku.
Nasrat, jsou to mý prachy!
Takže mám 200, zbývá ti 800.
Přečti to.
- Jak se jmenujete? - Max.
Veselé Vánoce, Maxi.
Veselé Vánoce, Sandro.
Sandy.
Všichni mi říkají Sandy.
Už ne.
Maxi!
Pusťte mě dovnitř. Slibuju, že toho nechám. Prosím!
Maxi!
Prosím!
Nesmíš nic brát, jasný?
Musím ti věřit.
Anna Karenina.
„Šťastné rodiny jsou si podobné,
ale každá nešťastná rodina
je nešťastná po…“
„Ale každá nešťastná rodina je nešťastná po svém.“
- Já to chtěla říct. - Velký Gatsby.
„Nic lidem neříkejte, jinak vám budou chybět.“ Kdo chytá v žitě.
„Když jsem byl mladý a hloupý, můj otec mi dal rady, které jsem…“
- Škola? - Vassarova.
O čem píšeš disertačku?
„Redefinice radikalismu: Černošský feminismus v literatuře.“
Oblíbená kniha?
Their Eyes Were Watching God od Hurstonové.
Kdys promovala?
V roce 2016.
- „Byl to čas světla…“ - „…byl to čas temnoty.“
- Říkejte mi… - …Izmael.
- Škola? - Vassarova.
- V období? - Od roku 2012 do roku 2016.
Dva roky jsem bydlela na koleji, pak se odstěhovala.
Nechodila jsem mezi lidi, jenom do knihovny.
- Jsem první? - První?
Pokusný králík.
Jo.
Proč právě já?
- Něco jsem v tobě viděl. - Přijede bratr.
Pokaždé po mně chce peníze.
- A dáváš mu je? - Někdy jo, nikoho jiného nemám.
Jsem ze Seattlu, bydlí tam máma.
- Je blázen, ale fajn. - Hlavní obor?
Na Vassarově. Hlavní obor?
Angličtina. Jenom konverzuju.
O své mámě. Vy snad mámu nemáte?
Ale jo, mám.
Nenávidím ji.
Kdys tam chodila?
Od roku 2012 do roku 2016.
- Bylas tam celou dobu? - Ne, rok v zahraničí.
- Kde? - Ve Florencii.
Umíš italsky?
Líbilo se ti v Itálii?
Ráda na to vzpomínám.
Ale můj přítel byl hroznej kretén.
Zvu tě na večeři.
Kam?
Chutná ti martini?
Chutná.
Tak jo.
Na zdraví.
Co přesně tady děláme?
Oslavujeme.
A co přesně?
Moje narozeniny.
Dnes máte narozeniny?
Fakt ti to jde. Líp než jsem čekal.
Díky.
Chceš to vyzkoušet?
- Vyzkoušet? - Vidíš toho u baru?
Jo. Proč?
Ať tě zavede k sobě do pokoje.
To myslíte vážně?
Máš na to 40 minut.
Přitom to byl tak hezký večer.
- Co pro vás? - Vodka martini, prosím.
Jak se máte?
Dobře. Dobrý večer.
Děkuji.
Můžu vás pozvat?
Nerada piju sama.
Jo. Jasně.
Jsem Sandra.
- William. - Těší mě, Williame.
Nápodobně.
Musím ti něco říct.
- Fakt? A co? - Všimla jsem si tě u baru.
Jsem na starší muže.
Aha. Vážně?
Hodně.
Jak to? Táta tě neměl rád?
Táta moc nebyl doma.
Jsi ženatý, že?
Jo, ale jenom tím, že mám prsten.
Chtěl jsem tě ojet od první chvíle, co jsem tě spatřil.
Řeknu ti, co ti budu celou noc dělat.
- Co to? - Toho si nevšímej.
Pokojová služba.
- Minutku. Nikam nechoď. - Jasně.
Ty kurvo! Myslíš, že jsem to nevěděl? Já věděl, že s ním mrdáš.
- Co tady děláš? - Zavolám na recepci.
- Já tě miluju! - Jasone!
- Klid! - Sklapni!
- Klid! - Mrdáš s ním?
Ty mi mrdáš holku? Mrdali jste?
- Já tě vykostím! - On mě ne…
Do prdele práce! Proboha!
- Kurvo! - Hele.
- Hej! - Kurva drát!
- Už mezi náma nic není. - Vypadni!
- Volám ochranku. - Sedni.
- Klid. - Ne, on je neškodnej.
- Zavolám ochranku, jo? - Kdepak, prom…
Je to můj bývalej přítel. A já…
Akorát ho to ranilo. Je neškodnej.
- Zvládneš to s ním? - V pohodě.
- Slibuju. Určitě. - Určitě?
Dáš nám pár minut?
- Jasně. - Jo, tak já…
Vrať se dolů na bar.
Svině prolhaná!
Přijdu tak za půl hodiny.
- Jo? - Dobře.
- Určitě to zvládneš? - Jo.
- Dobře. - Už je klidnější.
- Moc se omlouvám. - Nebuďte moc nahlas, jo?
No ty vole.
Hezky.
Poprala ses s tím dobře. Máš talent.
Rychlost, klid, improvizace. To je ono.
No ty vole.
Ty krávo.
Lidi ještě používají hotovost?
No jistě. Diamantové náušnice pro nebohou ženušku,
která sedí doma, zatímco její muž loví holky.
On mě nelovil. Spíš my jeho.
To neříkej.
- Co je? - Nelituj ho.
Poctivého člověka podvést nejde.
Proto oběti nikdy nelitujeme.
Sluší ti.
Co děláš?
Vše nejlepší, Maxi.
…proti zdi.
- Kap, kap, kap… - Děkuji.
…dělají kapky,
když končí bouře letní.
Hezký večer, pane.
A hlas v hlavě mi říká stále
ty, ty, ty.
Noc a den.
Jsi ta pravá.
Pod měsícem a pod sluncem, jsi ta jediná.
Maxi. Přišel jsi.
Richarde, představím ti svého syna Maxe.
- Čau, mami. - Čau.
- Sluší ti to. - Máma o tobě básnila.
Ale já o vás neslyšel nic.
Tak mi máš odepisovat nebo zvednout telefon
a občas třeba zavolat.
Mám moc práce. Promiň.
Prý jsi bydlel na Svatém Bartoloměji.
- Jo. - Jo, já si tam taky dost užíval.
Kdysi v 70. letech.
- Jste starej. - Maxi.
To není… Pojď, promluvíme si.
- Pojď. Tak. - Fakt?
Moc se omlouvám.
Pojď.
Jdeme.
Pardon, pane.
- Dobrý večer. - Nech toho. Pojď.
- Sluší vám to. - Hej. Co děláš?
- Co je? - Seš neslušnej.
- Ty ho znáš dobře? - Zlato, je to známá osobnost.
Jestli chceš něco vědět, vygoogli si ho.
Jsi chvilku sama a hned si najdeš takovýhle vztah.
Tentokrát to je jiné. Fakt.
To víš, že jo.
Pomalu, prosím tě. Asi máš dost.
Nejsem malej, mami.
Miláčku, co tě trápí?
Co se děje?
Já myslela, že přijdeš s přítelkyní.
Kde je?
S jiným chlapem.
Aha.
To je mi líto.
Stejně se mi nelíbila. Měla na tebe špatný vliv.
Můžu tady chvíli pobýt?
Dobře.
A bereš drogy?
Ne, neberu. Už rok.
Nemůžu si tím projít znovu.
- A tady se nic stát nesmí. - Jsem čistej.
Bože, co se ti sakra…
Co chceš? Mám ti to dokázat? Chceš vzorek chcanků?
- Chceš? - Nech toho. Co děláš?
- Udělám to tady a teď! Jo? - Ne! Nech toho!
- Můžeš to zjistit sama. - Nech toho! Dost!
Dokážu ti to.
Prosím.
- Otestuj ji. - Tohle mi prosím nedělej.
Otestuj ji!
Prosím tě. Tohle mi nedělej.
Mami. Promiň.
Promiň.
Proč to děláš? Proč mi tohle děláš?
Moc promiň.
Jenom potřebuju někde bydlet.
Prosím.
Můžeš tu být, ale ne dlouho. Dobře?
Děkuju. Mám tě moc rád.
Díky.
Bavíte se dobře?
Moc promiň.
Poslední rok budoval firmu
na půjčování lodí na Bahamách,
ale všechno mu zničil ten hurikán, což je škoda, protože byl spokojený.
- Dařilo se mu… - Madeline, z čeho žije?
Jeho otec mu zanechal peníze a…
Občas mu vypomůžu i já.
Jistě.
Byla jsem hrozně mladá, když se narodil.
Pak mu umřel táta a ze mě byla vdova.
A být matkou mi někdy moc nešlo.
Je na něm, aby se polepšil. Je dospělý.
Není, a je to má chyba.
Je to můj Maxík. Beze mě se ve světě ztratí.
Dobré ráno, mami.
Ahoj, broučku. Jakpak ses vyspal?
Skvěle. Z pokoje je krásný výhled.
To je fajn.
Mám v centru nějakou schůzku,
ale kdybys měl čas, mohli bychom spolu zajít na oběd.
Třeba v jednu? Ve Via Carotě?
- To zní dobře. - Tak jo. Bezva.
Zatím.
Ahoj, zlato.
Richarde?
Omlouvám se za to včera.
Měl jsem v sobě Klonopin a hodně alkoholu.
Maxi, odteď se naše životy budou tak trochu prolínat.
Nebudeme si to znepříjemňovat.
S tvojí mámou půjdeme
dneska na benefici Nadace Richarda Hobbese.
Založila ji má zesnulá žena. Hodně přispíváme na různé charity.
Vy chcete, abych něco přispěl?
Já mám teď hluboko do kapsy.
To ne. Napadlo mě, jestli nechceš jít taky.
Bude tam pár opravdu trendy hudebních vystoupení.
Prý to je někdo docela populární.
Budou tam i mladí v tvém věku.
I mladé ženy.
Děkuju, ale radši zůstanu doma a odpočinu si.
Jasně. Proč ne.
Ty jsi ale. Choval ses k němu jak k číšníkovi.
Pořád nevím, kdo to vlastně je.
Vždyť hraje v tom seriálu. Hraje špiona. Je hrozně známý.
Celý večer jsem myslel na to, až s tebou budu sám.
Teď jsi.
Mě herci nezajímají. Vždyť to víš.
Chci tě jenom pro sebe.
- Klid. - Průkaz?
Je tu policie.
- Policie? Co se tu děje? - Co to do prdele znamená?
- Jsem z newyorské policie. - Ach bože.
Detektiv Collins. On tu bydlí?
- Přebývá tu. - Nebydlím tady.
- Cos provedl? - Nic. Vůbec nic.
- Chtěl drogy od policisty. - Ten kokain jste mi nabídl sám.
- Chtěl jste ho. - Blbost.
- Je to vážné? - Docela ano.
Má pár záznamů.
Prolustrovali jsme ho. Asi půjde sedět.
- Bože. Maxi. - Co teď?
- Vezmu ho na… - Ale hovno. Jdu pryč.
Nehrabte na mě!
Richarde, prosím tě, zastav ho!
Uklidněte se!
- Do hajzlu! - Pane detektive, neprobereme to?
- Do hajzlu. - Hned.
Newyorské policii každoročně hodně přispívám.
Ano, pane, to vím.
Proto jsem za vámi vlastně přišel.
Váš komisař Marty je můj kamarád.
- Přimluvím se u něj za vás. - Richarde, to není třeba.
Mám v tomhle městě velké slovo.
Někdy se to hodí.
Vážím si toho, že jste sem přišel.
- Já nevím. - Váš čas vám zaplatím.
To nemůžu. Je mi líto.
Tak si ty prachy vezměte, sakra.
- Nedělej to. On to není policista. - Co?
- Paní, já… - Sklapněte.
Tohle Max dělá.
Dělá takové malé podvody.
Je to ono, že? Je to další z těch tvých podvůdků, že?
- Ujišťuji vás, že… - Odejděte.
Odejděte, nebo fakt zavolám policii. Opravdu. Odejděte.
Tipsy, tak asi fakt…
- Do prdele. - Radši běž.
- Přijde ti to vtipný? - Vzdals to.
Přijde ti to vtipný?
To snad ne.
- Dobrý? - Odejděte.
- Dobře. - Omlouvám se.
- Zavolám ti. Dík. - Měj se.
Tak zas někdy.
Proboha.
Mami, poslyš…
Dala jsem ti všechno.
Měl jsi všechny výhody.
Nic jsi nechtěl, a pak mi provedeš tohle?
- Takhle mě před ním ponížíš? - Jenom…
Chci, abys odešel.
Už tě tady nechci.
Tolik práce kvůli 1 000 dolarům.
Něco ti poradím, Maxi.
Jestli chceš krást, dělej to ve velkém.
Promiň za tu facku.
To nic.
Ne, přehnala jsem to.
Ukaž.
Je na drink moc brzo?
- Nelíbí se mi, jak na něj koukáš. - Ale no tak.
Trochu se ti líbí.
Samozřejmě. Je to miliardář.
Na to nenarážím.
Mám z toho fakt dobrej pocit.
Jsme vážně blízko.
Chce se s tebou v jednu sejít v kanceláři.
No, možná už to dál nechci dělat.
Proč? Nežárli.
Staří chlapi se mi nelíbí.
Víš, co se mi líbí.
Dobře.
Ne.
Řekni mi to.
Líbím se ti já.
Líbíš se mi ty.
A proč?
Protože ti dávám, co chceš.
Tak mi dej, co chci.
Dej mi, co chci.
Dobře.
Maxi, díky, že jsi přišel.
Dobrý den. Jste v pořádku?
Ale jo. To bylo jenom preventivně. Pojď za mnou.
Chtěl jsem se omluvit za včerejšek.
Bylo to nevhodné.
Sakramentsky mírně řečeno.
Když mi o tobě tvoje máma řekla poprvé,
básnila o tom, jak jsi vzdělaný a chytrý.
A já si říkal, že takovéhle mladé lidi vlastně hledám pořád.
- Nabízíte mi práci? - Ne, asi bys ji nechtěl.
Co ty tady děláš?
Domluvil sis schůzku?
Ne, já nevěděl, že musím.
Co chceš, Tome?
Vrátil jsem se.
Jo, to vidím. Ale co chceš?
Pozdravit a zjistit, jak se máš.
- Teď se to nehodí. - Dobře. Tak zatím, tati.
Tome!
Pojď.
To byl můj syn.
Předpokládal jsem, že po mně všechno zdědí.
Ale umřela mu máma a on to těžce nese.
Nemá pevnou vůli, aby tu pracoval. Je to slaboch.
Když mu bylo 21, řekl jsem mu, že mu splním cokoliv.
A víš, co můj syn chtěl?
Nevím.
Janu Eyrovou s podpisem Charlotte Brontëové.
Teď si chce otevřít knihkupectví.
To není dobrá investice.
Ne, ale stejně mu na to dám.
Víš proč, Maxi?
Protože žijeme jen jednou.
A nechci, abych syna nějak omezoval, když je život tak krátký.
Chci, abys k sobě byl upřímný.
Kdybych tě přijal do práce, jak by to dopadlo?
Špatně.
Souhlasím.
Ale stejně ti chci nabídnout práci. Za takových 60 000 dolarů měsíčně.
Šedesát litrů za měsíc? Co to je za práci?
Vydáš se do světa a budeš hledat příležitosti. Nějak se realizuj.
Chcete, abych zmizel.
Způsobuješ svojí mámě bolest. A to já nedopustím.
Takže jsem špatná investice?
Já špatné investice nedělám.
To je moje cenovka? Šedesát tisíc dolarů za měsíc?
Nabízím ti příležitost.
Chci jeden roční plat dopředu.
To můžu zařídit. Zadám příkaz.
Převodem, abych to zdanil a najal si účetní? Ne.
Chci to hotově a dopředu.
Sežeňte mi to v hotovosti, a máte moji mámu pro sebe.
Zmizím, nebudete o mně vědět. Nepošlu ani pohlednici.
Počkej tady.
- Je to doma. - Je to doma, bejby.
Tak kde mám ty prachy?
Sekne vám to.
Jedem.
- Jo! - Jedem.
Tak.
Sedm set klacků, bejby.
Hej. Moment. Poslouchejte.
Mám někoho novýho, má přezdívku Zrzek.
- Je z LA nebo tak. - No?
Než začal podvádět, živil se jako kaskadér nebo tak něco.
Jako kaskadér. Blázen.
Ručím za něj. Chtěl by nějakou akci.
Potřebuju vás.
Tipsy…
My končíme.
Ale no tak. Jakože nadobro?
- Jakože konec? - Ne.
Co budete dělat? No tak.
Ne, my si dáme…
- Dáme si dovolenou. - Tak. Jo.
- Dovolenou. - Jo, tak dejte vědět,
- až se vrátíte. Jo? - Dobře.
Toho maníka chcete vidět. Je to machr.
Hej.
Děláte si prdel? Kde mám prachy?
No tak.
Co je?
- To je všechno. Tipsy, to je vše. - Není.
Měli jsme výdaje.
- Jo, výdaje. - Nečekaný.
Jasně, dobře, ale na tomhle jsme se nedomluvili, kámo.
- Já vím, ale to se změnilo. - Jo.
To děláte čím dál častějc. Mám pocit, že jsem oběť.
- Ne, my se nesmějeme tomu. - To ne.
Kdepak.
Rozhodně ne.
Ale ten podfuk se povedl, co?
Za to poděkuj Madeline.
Nech toho!
Díky, Madeline.
Není zač, Tipsy. Není zač.
- Díky, Tipsy. - Jo, díky za všechno.
- Zavoláme si. - No jasně.
- Mějte se. - Čau.
- Tři čtvrtě milionu. - To ujde.
Co teď?
Půjdu domů, vezmu si věci
a jemu řeknu, že mi v Jersey onemocněla teta.
A hned ráno budu pryč.
Miluješ mě?
Bohužel jo.
Ahoj.
Ahoj. Takže…
Mám dobrou a špatnou zprávu.
Dobrá zpráva je, že ty peníze jsou všechny tvoje.
Dobře. A ta špatná?
Špatná zpráva je, žes měl pravdu.
V čem?
Ten starouš mě miluje.
Chce si mě vzít, takže s ním zůstanu.
Co to povídáš?
No prostě asi jen nechci sedět pořád na baru
a dělat do konce života podfuky.
To nemyslíš vážně.
Starouš se tě jednou začne vyptávat.
Nezačne. Na to nemá čas.
Myslí na hrozně moc věcí.
Na svoje zdraví a ten podnik.
A toho svýho zdrcenýho syna.
Já jsem to dobrý. Víš?
Jsem v jeho životě to dobrý.
Jasně.
Znám tě. Časem uděláš nějakou chybu.
Neudělám. Jsem až moc dobrá.
A pod svícnem je přece největší tma.
Ty to fakt uděláš?
Jo.
Už nechci hrát tvoji mámu.
Je to nuda.
Pane Burnette, policie. Máme na vás zatykač. Otevřete.
To ti nežeru. Kdo to je? Tipsy?
Radši zmiz.
Blafuješ.
Jo, tak to běž zkusit a otevři.
Otevřete.
Tys mě využila?
Pane Burnette.
- Do prdele. - Otevřete.
Mrzí mě to.
Potřebuji s vámi projít Richardovu závěť.
V jistých dokumentech jsou časová omezení.
A už kvůli Tomovi je podle mě nejlepší to udělat hned.
- Dobře. - Dobře.
Richard mi poslední verzi závěti nadiktoval a pak ji podepsal.
A protože při tom vrcholila jeho nemoc,
je podle mě mojí povinností vám říct,
že byl plně při smyslech, když ji podepsal.
Richard zanechal celou pozůstalost Madeline.
To je nesmysl. Má to být Toma.
Richard to řekl zcela jasně. Po tom posledním incidentu s Tomem…
- Někdo mi ukradl 350 000 dolarů. - …opravdu nechtěl
- zanechat Tomovi podnik i pozůstalost. - Já se z toho zhroutil.
Vy dostanete finanční prostředky.
Velmi štědré.
Díky nim si můžete nechat to knihkupectví.
Tom rovněž převezme vedení Nadace Richarda Hobbese.
Vše ostatní, nemovitosti, majetek, akcie, cenné papíry,
zbylých 9,2 miliardy…
připadne Madeline.
No, aspoň mi svěřil tu nadaci.
Ano, Tome. Budete v čele předsednictva.
A Madeline byla jmenována správkyní.
Opravdu?
Je to jen formalita.
Je to pojistka, kdyby Tom nemohl vykonávat svoji funkci.
- Madeline by to pak… - Převzala. Jo. Chápu.
Svěřil vám vedení nadace.
To vám můžu říct zcela upřímně.
- Měl o vás dobré mínění. - Jo.
Jeho závěť mi říká přesně, jaké měl o mně mínění.
Davide, ráda bych teď s Tomem byla o samotě.
- Nevadí? - Jistě.
Děkuju.
To je mi hrozně líto.
- Nemusí, ty za to nemůžeš. - Ne…
Jsem tvůj parťák, rozumíš?
Můžu ti pomoct.
Pomůžu ti, s čímkoliv budeš potřebovat. Nemusíš na to být sám.
Díky.
Můžeš u mě zůstat, jak dlouho chceš. Nemusíš se hned stěhovat.
Ale tenhle byt musím prodat, protože to nezvládnu.
Nemůžu tady zůstat sama. To prostě nejde.
Nedala bych to.
- Nevím, proč jsem o tom začala. - Jo.
- Neměla jsem o tom začínat teď. - Dobrý.
Můžeme to probrat jindy, ale…
- Je toho na mě moc. - Dobrý.
Je toho teď moc na nás oba.
- Díky. - Není zač, paní Hobbesová.
- Zdravím. - Jak se máte, paní Hobbesová?
Kouknu do kabinky. Momentík.
Díky moc.
…paní Hobbesová.
No ty jo.
Tenhle je krásný. Ukážete mi to druhé plato?
Ovšem.
Něco ti musím říct. Asi jsem viděla…
Tudy, prosím. Tom už vás očekává.
Nebude vědět, co roupama dělat. Ať přijde za 20 let.
Já budu dělat to stejný. Chápeš?
Paní Hobbesová. Dobré ráno. Pat Braddock.
Viděli jsme se na pohřbu vašeho muže.
Ano, jistě. Jak se máte?
Dobře, děkuji.
To jsou mí spolupracovníci pan McCabe a pan Mosely.
Jdeme za Tomem. Na něco si nás najal.
A na co?
Pate, ahoj.
- V pořádku, je to rodinný přítel. - Ahoj.
Ahoj. Pracoval pro tátu, když potřeboval vyřešit něco soukromého.
Jo, chci, aby ses podívala na tohle.
Tom nás požádal, abychom našli tu, co ho okradla.
Prohnali jsme tu fotku databází a našli tuhle ženu. Asi je to ona.
- Je. - Tak. Sandra Carmichaelová.
Narozená v Seattlu. Měla těžké dětství.
Její matka s ní už několik let nemluvila.
V 16 vyletěla ze střední a začala mít záznamy v rejstříku.
Krádež v obchodě, držení drog, napadení.
Pak začala fetovat.
Přejela celou zem až do Queensu, kde ji zase zatkli za držení drog.
Dostala podmínku a od té doby je ticho po pěšině.
Tak vidíš. Je to feťačka.
Vyvstávají ale otázky.
- Jaké? - Jo, jaké?
Ten podvod byl sofistikovaný.
Nemyslím, že v tom jela sama.
Podle mě je za tím víc lidí.
- Kdyby něco, zavolám. - Díky moc.
- Dostaneme je. - Já vám věřím.
- Brzo se ozvěte. - Tak jo.
Ahoj!
- Ty umíš vařit? - Na zlatokopku dobrý, ne?
Tvůj táta říkal, za co mě máš.
- Promiň, tehdy jsem tě neznal. - Nevadí mi to.
- Spíš šlo o něj. - Fakt mi to nevadí.
Nemáš hlad?
Jo, něco bych si dal. Jen si odložím věci.
Už se podařilo tu holku najít?
Ještě ne. Braddock pátral v Miami, ale nic z toho nebylo.
Broučku, to, co ti provedli, bylo hnusný, matoucí a nefér.
Ale myslím, že když ji najdeš, nic se tím nespraví.
Nesouhlasím.
No ale…
Dobře. Vydrž, něco ti ukážu.
Takže…
Začala jsem ti hledat nějaký byt.
Tyhle jsou v centru u tvého knihkupectví, abys to do práce neměl daleko.
- Co? - Jak jsem říkala.
Budu to tady muset prodat a něco ti najít.
Jo, ale nemusíš to dělat ty.
Já chci.
- Chci ti pomoct. - Chápu, ale jen říkám,
- že ho můžu sehnat sám. Díky. - Co ti vadí?
- Nic. - Ale jo.
- Fakt ne. - Něco ti vadí.
- Nemůžeš čekat, že mi to nebude vadit. - Chci ti pomoct.
- Ale není to tvůj problém. Nejsi má máma. - To nejsem.
Kdyby jo, tak ti řeknu, ať dospěješ.
Že někdo někomu zlomí srdce, se stává pořád.
Stává se to všem. Ano?
Pořád.
Ale většina lidí nemá na to, aby si najala někoho, kdo tu holku najde.
- Okradla mě o peníze. - Proto to neděláš. Ty ji chceš vidět.
Že?
Sobě lhát můžeš, ale mně ne.
Promiň. To bylo necitlivý.
- Myslíš, že jsem nula? - Ne.
- Ale jo. - Nemyslím, že jsi nula, ale…
Jsi prostě člověk.
Všichni jsme jenom lidi.
Děláme, co můžeme.
Řeknu, ať přestanou pátrat.
To mám radost za tebe. Vím, že je to náročné.
Tenhle byt ještě není v nabídce. Uvidíte ho první.
To je parádní.
- Skvělé okolí. - Haló?
- Hodně mladých lidí. - No?
- Tom má knihkupectví na Thompson Street. - Dobře.
- Bude to super. - Přiveďte ji k nám.
- Dobře. Díky. - Broučku, co se děje?
Oni ji našli.
Tys jim neřekl, ať přestanou pátrat?
Řekl, ale oni měli poslední vodítko a našli ji.
- A kde je? - Zavedou ji k nám.
Chci s ní mluvit. Musím jít. Promiň.
Omlouvám se, musíme to odložit. Díky moc.
- V pokoji pro hosty. - Dobře.
Byla ubytovaná v motelu Lincoln u Cross Bronx Expressway.
Je silně závislá na heroinu. Za tu dobu hodně sešla, Tome.
Jo? Vydržte.
Dali jsme jí sedativa na uklidnění, ale bude mít silné abstinenční příznaky.
- Můžu tam jít? - Jdu taky.
Ne, já to zvládnu.
Říkala ještě něco?
Víte něco víc?
Zatím ne.
Dobrý, zlato?
Jo.
Jo. Dobrý.
Divný. Je to ona, ale zároveň není.
Řekla ti něco?
Jo, měls pravdu.
Nejela v tom sama. Měla komplice, nějakýho chlapa.
Všechno ji naučil a vycvičil ji.
Všechno to naplánoval.
Prý ten člověk nějak souvisí s naší rodinou.
Jak?
Prý o mně všechno věděl. Přišlo jí to osobní.
Popsala ho?
- Neříkala, jak vypadá? - Ne, ale podfoukl i ji.
Nedal jí ani vindru.
Řekl jsem jí, ať tu zůstane.
- To ne. Ne. Nemůže tady zůstat. - A…
- Je nemocná. - Ne.
- Musí se z toho dostat. Všeho lituje. - Je to feťačka, nevěř jí.
- Chce peníze. - Souhlas.
- Peníze jí dám. - Zůstane tu.
Postarám se o ni, přivedu sem doktory a tak.
- Chci to tak. - Tohle není bezpečné.
- Pomozte mi. - No…
Můžu dát k pokoji ostrahu. Bude v podstatě pod zámkem.
To mě netrápí, ale proboha…
Chceš, ať vystřízliví,
- abys viděl, jaká je? - Nic jinýho nechci.
Dobře, jestli tu zůstane, musím s ní promluvit.
- Ne, počkej. Musí odpočívat. - Ne.
Sandro?
Zdravím. Madeline.
Byla jsem provdaná za Tomova tátu. Jsem jeho nevlastní máma.
Vyhul mi péro, ty čubko prolhaná.
Já vím, kdo seš, Madeline.
Max mi všechno řekl.
Žes na něj poslala fízly, ale prosila ho, aby se vrátil.
A že umíral nějakej starej chlap, co po sobě měl zanechat jmění.
My už jsme jen museli
vyšachovat jeho syna, aby všechno zdědila ta prolhaná vdova.
Co teda chceš?
Chci se přiznat. Ke všemu.
Dostat to ze sebe.
Zajdi pro Toma, jo? Tome?
Kolik chceš?
Já tvý peníze nechci, ty mrcho.
Ne?
S Maxem jsme měli sraz na nádraží Penn.
Čekala jsem tam tři dny.
Já naivní kráva jsem si myslela, že se mu něco stalo.
Věřila bys tomu?
Vykašlal se na mě.
Co pro tebe můžu udělat?
Chci Maxe.
Chci ho vidět.
Chci se mu podívat do tváře, aby viděl, co mi provedl.
Chci vidět Maxe.
Drahá, já ale nevím, kde je.
Tak to zjisti.
Jinak všem těm lidem vedle řeknu, co seš zač.
Může tady zůstat.
Váš hovor byl přesměrován do hlasové schránky.
Po zanechání zprávy zavěste, či zmáčkněte jedničku a dozvíte se další možnosti.
Mám problém.
Našli tu tvoji holku. Fetovala někde u Cross Bronx Expressway.
Teď je v mým bytě a úplně po tobě hyne.
Totálně jsi ji zničil.
Nemusels to tak přehnat.
Cos jí krucinál nakukal?
Zavolej mi.
Kde je?
Našlas ho?
Po zanechání zprávy zavěste, či zmáčkněte jedničku a dozvíte se další možnosti.
Maxi, to jsem zase já. Můžeš mi zavolat?
Max mi všechno řekl.
Já vím, kdo seš.
Prosím, zavolej. Potřebuju tě.
Chci Maxe.
Chci vidět Maxe.
Prosím, zavolej.
Jinak všem těm lidem vedle řeknu, co seš zač.
ZAVOLEJ MI
Vrátil jsem se, jaks chtěla.
Toma jsem nervově zničil. Dostal jsem prachy a končím.
Jo, ale…
Akorát že…
Myslím…
Chci tě zpět.
Chceš mě zpět?
Jo.
Abych to napravil?
Přesně tak.
- Položíš to… - Jasně.
- A já pak… - Vyhráváš.
Máš nějak moc otázek.
Snažíš se podvádět?
Ahoj, co naše mladá pacientka?
- Je mi mnohem líp. Díky. - Noc byla těžká.
- Z nejhoršího jsme venku. - To je úleva.
Vypadáte líp.
Půjdu se projít. Jdete taky?
To ne. Pořád ještě není úplně fit.
Čerstvý vzduch jí udělá dobře.
- Tak to nevím. - Ne.
- Projdu se ráda. - Mám pro vás mikinu.
To bylo rychlý. Kde byl?
Zeptáš se ho sama.
My dvě máme dohodu.
Uvidíš se s ním a zmizíš.
- Já od tebe nic nechci. - Fajn.
Jak to můžeš dělat?
Chce to cvik.
Kam jedeme?
Tady dobrý.
Vysral ses na mě!
Čekala jsem na tebe celou věčnost! Vysral ses na mě!
Jaks to mohl udělat? Zbavil ses mě jak nějakýho smetí.
Panebože. Prosím tě. Skončilas?
Využil tě. To je naše práce.
Otázkou je, jak to napravit.
Chci, aby se omluvil.
To nejde, není mu to líto.
Cítils ke mně něco?
Vůbec nic.
A tohle je sakra co?
Do háje.
Co jsem ti říkal?
Tyhle dva zneužila, aby ti to dědictví vyfoukla pod nosem.
Co? Nemáte co říct?
Dědictví náleží Tomovi.
A vy mu ho vrátíte. Jsou to jeho peníze.
Kdyby byly, měl by je.
Ale jsou moje.
A víte, co s nimi udělám?
Vezmu miliardu dolarů a pošlu je vaším směrem.
Koupíte si třípokojáč ve Scarsdale nebo v Lloyd Harboru nebo tak.
Jinak nebude nic. Benz a peníze na vysokou zmizí.
Až s váma skončím, nebudete mít nic.
Jde ti jen o prachy, co?
Všechny vás zajímají jenom prachy.
Že, Sandro?
Hej! Řekni něco! Odpověz!
- Hej. Tome. To ne. - Hej.
Klamalas mě od prvního setkání.
- Tome… - Nemiř na ni.
Všechno jsi mi vzala.
- Promiň. - Lhářko. Neříkej…
Tome, nemiř na ni.
- Nemiř na ni. - Nemiř na ni.
Všechno jsem myslela vážně, Tome.
Jo. Problém není v tobě.
- Tome. Ne! Co děláš? - Hej. To ne.
Můžeš za to ty.
Koukni, cos mi provedla. A mýmu tátovi!
Já se o něj starala a držela ho naživu.
- Hovno! - Prosím, to nedělej.
Drž hubu.
Tome, odhoď tu zbraň, jo?
Prosím, odhoď ji.
Tome. Ne.
Ne!
- Zpátky. - Odhoďte ji.
Odstupte.
- Odhoďte tu zbraň. - Chceš mě zabít?
- Odstup. - Chceš mě zastřelit? Dělej!
- Tome! - Tak děl…
- Ne. - Co se to…
Tome?
No tak. Neumírej.
Tome.
No do prdele.
Panebože.
Zabila jste ho.
Nezabila. On se střelil sám. Viděli jste to.
- Policii. - Jo.
- Ne! - Zastřelil se sám.
Cože? Kdo jste? Držte rypák. Jste do toho zapletenej taky.
- Nahlašuji střelbu. - Já to neudělala.
- Já ho nezabila. - Došlo ke střelbě.
Mladý muž. Prostřelený hrudník. Nevím.
Je mrtvej. To je tragédie.
- Ale já nic… - Ona nic. Zabil se sám.
Můžu to napravit.
- Můžu to napravit. - Prosím?
Ty peníze vrátím.
- Dám je nadaci. - Co to blábolíte?
- Vy se jich vzdáte? - Jo.
Nechci jít do vězení za něco, co jsem neudělala.
Ale policie už sem jede.
Nechte nás napospas policii, a ty peníze se nedostanou nikam.
- Uvažte, jakou mají moc. - Vy jste teda…
Oni ty peníze vrátí!
Prosím vás na kolenou! Já do vězení nechci!
To je fakt v prdeli.
Madeline Hobbesová na lince jedna. Je to urgentní.
Omluvte mě.
Madeline. Haló?
Děje se něco?
Chci dědictví převést
na Nadaci Richarda Hobbese.
Richard si přál, abyste to zdědila vy.
Je to vaše.
Ale já to chci dát nadaci.
Už dnes.
Potřebuji to co nejrychleji, Davide.
Co se děje? Někdo na vás tlačí?
Ne.
Řekněte mi to. Můžu vám pomoct.
Další letadlo letí do Oklahoma City.
Máme 40 minut. Pohyb.
Madeline? Probrala jste to s Tomem?
Jste můj právník, ne?
Samozřejmě.
Pak udělejte, co říkám, a ty peníze převeďte.
Všechny.
Připravíme dokumentaci.
Ať to vypadá jako přepadení.
Na to, žes přišla o balík, jsi klidná.
Jsem profesionálka.
Rozdalas miliardy dolarů.
- Fakt? - A ne?
Nevím. Jo?
Dala jsem peníze nadaci.
A nadaci řídí Tom.
Nebo bych měla říct, že spíš řídil.
Je mrtvej.
A peníze spravuje správce.
A hádej, kdo to je.
Vy se pořád bavíte o penězích.
Jo. Bavíme.
Tom umřel.
Zabili jsme ho.
- Seber se. - Jdu zvracet.
Musíme se jí zbavit.
Nemůžeme. Všechno viděla. Moc toho ví.
O co jde? Zamiloval ses?
Ne.
Nevadilo by to. To se stává.
Nemiluju ji.
Můžeš si dělat, co chceš.
Je mi to jedno.
- Nemiluju ji. - Fajn.
Dáte si vodu?
Díky.
- To není krev. - Cože?
Hele, jde to lehce dolů.
- To není krev. - Ukaž.
A co teda, když ne krev?
To mi řekni ty.
Jak to myslíš?
To je tvá práce?
- Cože? - Donutils mě vzdát se peněz.
- Ne, to teda ne. - Tom je naživu. Tys se mnou vyjebal.
- Co? - Vyjebals se mnou.
- Zabiju tě. - Já nic.
- Zabiju! - Já s tím nemám nic společnýho.
Sandra.
Sandro!
- Veselé Vánoce, Maxi. - Veselé Vánoce, Sandro.
Sandy. Všichni mi říkají Sandy.
Budeš předstírat, že jsi jiný člověk.
Až to budeš umět, budeš 100% přesvědčivá.
Co když tady zůstanu?
Budeš pro mě dělat.
Myslíš to vážně?
Jo.
Jak to můžu vědět?
Fakt se mi líbíš.
Ty mně taky.
Brácha. Potřebuje peníze.
- Jasone, ztiš se. - Chvíli poslouchej.
Bydlím s tátou a jeho novou ženou.
Zklamal jsem ho.
Neměl jsi ho čím zklamat.
Miluju tě.
Poctivého člověka podvést nejde.
Proto oběti nikdy nelitujeme.
Max mi všechno řekl.
Že umíral nějakej starej chlap, co po sobě měl zanechat jmění.
My jsme jen museli vyšachovat jeho syna, aby všechno zdědila ta prolhaná vdova.
MILIARDÁŘ HOBBES ZEMŘEL VE VĚKU 75 LET
Chci se přiznat.
Ke všemu.
Je mi to hrozně moc líto.
Jak je, Tipsy?
Richard umřel, peníze shrábla Madeline.
Ten podvod byl sofistikovaný.
Nemyslím, že v tom jela sama. Podle mě je za tím víc lidí.
Jeden běloch Zrzek.
Říkáme mu Zrzek, protože má zrzavý vlasy.
Tohle musíme vyklidit.
Jo, měls pravdu.
Nejela v tom sama. Měla komplice, nějakýho chlapa.
Všechno ji naučil a vycvičil ji. Všechno to naplánoval.
Ne. Znovu.
Podfoukl i ji. Nedal jí ani vindru.
Jak to můžeš dělat?
Chce to cvik.
Dobrý den, mám dotaz.
- Chci vědět, kde mám ty prachy. Čau. - Ahoj.
- Vypadáte jak „tajní“. - Jak je?
- Peníze.
Dobře. To ujde, Sandy. Koukám, že tě to Max naučil dobře.
Poslední možnost. Někdo jako ty by se nám hodil.
Promiň, ale já končím.
- No jasně. To už znám. - Fakt končím.
- Musíme jet. - Jasně.
- Tak zatím. - Čus.
- Čau. - Jdeme investovat.
- Jasný! - Jo!
Čau, Sandy.
Máš hodně peněz, Tome.
Snad je dobře použiješ.
To udělám.
- Díky. - Ty mi děkuješ?
Všechno jsem ti vzala.
Ale vrátilas to.
Na Mott Street je taková dobrá, malá japonská restaurace.
Jestli máš čas, tak tě zvu.
Nikoho nemám.
A vlastně mi to vyhovuje.
Překlad titulků: Karel Himmer