DAIKTAVARDIS (SUKČIUS)
TAS, KURIS VERČIASI GUDRYBĖMIS
TOMAS
Labas rytas.
- Ieškot ko nors konkretaus? - Taip.
„Jų akys stebėjo Dievą“ kietais viršeliais.
Kietais viršeliais? Taip. Regis, turime.
Ačiū.
Žinot, nesu Herston žinovas.
Taip, ji nuostabi rašytoja.
Tai dovana mano dėstytojui.
Aišku. Jūs - studentė.
Mokausi doktorantūroje.
- Kolumbijos ar Niujorko universitete? - Niujorko.
Puiku. Kokia jūsų disertacijos tema?
„Kitoks radikalizmas.
Juodaodžių feminizmo ištakos Amerikos literatūroje“.
Nieko sau.
Skamba sudėtingai.
- Ir kaip sekasi? - Po truputį. Labai po truputį.
Ar ne?
- Irma Tomas… - Na, įspūdinga.
…su daina „Ruler of my Heart“.
15 dol.
- …Niujorko radijo stotyje WNYC. - Ačiū.
Aš - Džonas Šeferis,
ir jei Naujojo Orleano soulo karalienė nepakėlė jums nuotaikos,
galbūt tai padarys Diukas Elingtonas.
Dabar nuskambės klasikinė
dainos „In a Sentimental Mood“, atliekamos kartu su Džonu Koltreinu, versija.
Mot gatvėje yra jaukus japonų restoranėlis.
Jei nesat labai užsiėmusi, mielai pavaišinčiau jus vakariene.
Atleiskit.
Ne. Tai…
- Jūs turbūt turite vaikiną. - Ne, neturiu. Aš vieniša.
Esu vieniša, ir man tai patinka.
Žinoma. Ne, aš suprantu.
Nepriima jūsų kortelės.
Turbūt ir vėl viršijau kreditą.
- Pažiūrėsiu, ar turiu grynųjų. - Viskas gerai.
Žinote, ką? Jūs pasiimkit knygą.
Ne, aš negaliu.
- Jei jos prireiks dar kam nors… - Galima užsisakyti internetu.
Nesvarbu. Viskas gerai. Galite grįžti vėliau ir sumokėti.
- Ačiū. Aš… - Nėra už ką.
- Pažadu, aš atnešiu pinigus. - Gerai.
Ačiū.
- Viso. - Iki greito.
Jūs turbūt turite vaikiną.
Kvailys. „Jūs turbūt turite vaikiną.“
- Labas. Prisimenat mane? - Labas.
Žinoma.
Atnešiau pinigus.
Galėjot tai padaryti ir kitą dieną.
Nenorėjau likti skolinga.
Ačiū.
Grąžą pasilikit.
Gerai. Ačiū.
Gerai. Ką gi. Viso.
- Taip. Viso. - Taip.
- Gero vakaro. - Ir jums.
- Sveikas. - Sveikutė.
Pamenat, kvietėte mane vakarienei?
- Atsiprašau. Nenorėjau jūsų… - Ne.
Aš sutinku.
Stovėjau ten ir galvojau,
kaip būtų smagu, jei jis pakviestų mane į pasimatymą,
ir vos tik pagalvojau, taip ir nutiko. Ir aš…
Nežinau. Pasimečiau.
Pasimetėt?
Pasimečiau.
Malonu susipažinti, Tomai.
Ir man.
- Taigi, Mot gatvėje? - Taip. Jeigu… Taip.
- Gerai. Taip. Gerai. - Tenai.
- Jūs… Po jūsų. Taip. - Gerai.
Aš su kuprine.
Taip, ir aš. Lyg ir šaltoka.
- Tai… - Atsiprašau…
- Abu… - Su kuprinėmis.
Taip, ir tada pagalvojau, į ką aš įsivėliau?
Supranti? Apsakymas yra viena.
- O romanas - 300 puslapių ir… - Taip. Kartais ir daugiau.
Būtent. O man siūlė už jį didelius pinigus, supranti?
Reikėjo kažką parašyti.
- Ir ką tu darei? - Aš metams puoliau į paniką ir…
parašiau tragišką knygą.
Liaukis. Netikiu.
Ne, ji buvo nevykusi. Ji buvo tragiška. Jie atsisakė ją leisti.
- Taip. - Apgailestauju.
Ne, viskas gerai. Man bent avansas liko.
Vis dar rašai?
Ne. Jau nebe.
Žinai, tai nutiko tada, kai mirė mano mama, ir…
Nežinau, aš…
Puoliau į depresiją ir viską mečiau.
Mano tėvai mirė, kai buvau maža.
Užjaučiu.
Turbūt buvo sunku.
Tai va, taip.
Įsigijau knygyną.
Jis padėjo man išsivaduot nuo depresijos.
Ir, taip, jis atima iš manęs daug laiko.
Turbūt smagu gyventi tarp knygų.
Smagiau nebūna.
Kai mano tėvai mirė,
mus su broliu mėtė iš vienos globėjų šeimos į kitą.
Vienu metu gyvenome pas porą,
kurios namuose buvo nuostabi biblioteka.
Vieną vakarą ėmiau skaityti „Džeinę Eir“. Ten vienas veikėjas
išgyveno beveik tą patį, ką išgyvenau aš.
Negalėjau jos užversti.
Baigusi ėmiau ją vėl skaityti nuo pradžios.
Nuo tada negaliu gyventi be knygų.
„Džeinė Eir“?
„Džeinė Eir“.
Nori, kai ką tau parodysiu?
O Dieve.
DŽEINĖ EIR AUTOBIOGRAFIJA
Pirmasis leidimas?
REDAKTORIUS - KURERIS BELAS I TOMAS
Ar tai - tikra?
Tikra.
Kaip įrodysi?
Kai kurie dėstytojai - pasibjaurėtini.
Pavartojo frazę „Vokietijos literatūros vaginizacija“.
- Kas? - Esu įsitikinusi,
kad tokio žodžio apskritai nėra.
Kur išmokai gaminti?
Metus mokiausi Florencijoje.
Moki itališkai?
Anksčiau mokėjau geriau,
- deja, dabar jau primiršau. - Labas!
- Tau patiko Italija?
Prisiminimai - kuo nuostabiausi.
Tai nuostabu!
Bet turėjau vaikiną, kuris buvo tikras šiknius.
O tu? Kur tu išmokai italų kalbą?
Mano mama gimė Italijoje.
- Ir aš žiūriu daug Felinio filmų. - Dievinu Felinį.
Ar mergina tau yra sudaužiusi širdį?
Taip, kartą ar du.
Tu man labai patinki.
Puiku.
Ir tu man labai patinki.
Puiku.
- Bent išklausyk. - Ne, aš negaliu.
- Man reikia tavo pagalbos. - Niekuo negaliu padėti.
- Kaip tai negali? - Negaliu.
Esam tik dviese visame pasaulyje,
- gal pamiršai? - Prašau, išeik.
- Tik dviese visame pasaulyje. - Džeisonai, liaukis.
Prašau, man tavęs reikia. Nepalik manęs bėdoje. Daugiau nieko neturiu
- šiame pasaulyje. Esi vienintelė… - Džeisonai!
- Sandra! - Džeisonai, liaukis.
- Išeik. - Prašau.
Prašau, atidaryk duris. Sandra, atidaryk duris.
Šūdas!
Sumauta kalė.
Viskas gerai?
Kas jis?
Mano brolis. Jam reikia pinigų.
Džeisonui nepasisekė.
Kai kurie namai, kuriuose jam teko gyventi…
buvo tikras košmaras.
Tu dėl to nekalta.
Žinau, bet jis - mano šeima.
„Visos laimingos šeimos yra panašios.“ Ir taip toliau.
Jis ne kartą mane yra apgavęs, bet aš negaliu jam nepadėti.
Jis mano brolis. Aš jį myliu.
Su gimimo diena
Su gimimo diena, mielas Tomai
Su gimimo diena
Valio. Gerai pūsk čia. Pūsk.
Pūsk stipriau. Nagi.
Stipriau. Nagi.
Taip! Viskas.
Seniai pažįsti Tomą?
Kelias savaites.
- O atrodo, kad daug seniau. - Taip, žinau. Viskas įvyko labai staiga.
Ji panaši į seksualią bibliotekininkę.
- Ji iš tikrųjų tavo svajonių mergina. - Žinau. Ji - nepakartojama.
- Kur mokeisi po vidurinės? - Vasaro koledže.
O Dieve. Ir aš.
Žinai, tu man pasirodei kažkur matyta. Kelintais metais baigei?
2014 m.
2016 m.
Dažnai lankydavaisi studentų klube?
Jei atvirai, daugiausiai laiko leidau bibliotekoje.
Tik nesakyk Tomui. Nenoriu, kad jis galvotų, jog esu nuoboda.
Džiaugiuosi, kad tau viskas gerai.
Tau buvo sunku psichologiškai…
Na, buvau depresijoje.
Tiek to. Buvo sunku, taip,
bet parodyk tokį, kuris kažkuriuo momentu negalvotų apie savižudybę.
Nejuokinga. Tokiais dalykais nereikia juokauti.
- Liaukis. - Gerai, tu teisus.
Bet dabar man viskas gerai.
Žinai, net labai gerai, jei atvirai.
Buvo smagu. Mes susipažinome knygyne.
Sveikas.
Kodėl mes visada susitikinėjam tik pas mane?
Kaip suprasti?
Noriu pamatyti, kur tu gyveni.
Ten nelabai jauku.
Na, mano namai irgi ne patys jaukiausi.
Ne, aš ne apie tai.
Aš gyvenu su tėčiu ir jo nauja žmona, ir…
Mudu su tėčiu nelabai sutariam.
Jis mano, kad esu nevykėlis.
„Visos laimingos šeimos yra panašios.“
Ir taip toliau, ar ne?
Be to, jis sunkiai serga, tad…
Apgailestauju dėl to.
Viskas gerai.
Bet tu nesi nevykėlis.
Sveika.
Kaip tu?
Tu neatsakinėji į mano žinutes.
Nepyk.
Mano brolis atsidūrė bėdoje. Jis jiems skolingas pinigų,
todėl jie sulaužė jam tris šonkaulius ir žandikaulį.
Pasakė, kad jei negrąžins skolos, jie sugrįš ir pribaigs jį.
Kiek jis jiems skolingas?
Atiduoti jam skolą - ne išeitis.
- Kokia tada išeitis? - Duoti jam pinigų, kad pabėgtų.
Gerai. Sakykim, jis pabėga, ir jie jo neranda.
Kaip manai, kieno jie pareikalaus grąžinti skolą?
Manęs? Ne, jie apie mane nieko nežino.
- Tikrai žinai? - Aš jau nieko nebežinau.
- Tau reikia grąžinti jiems skolą. - Juk sakiau, kad tai neįmanoma.
- Kiek jie reikalauja? - 350 000 dol.
Ir jie davė tik keturias dienas,
tai įmanoma tik tuo atveju, jei apiplėščiau banką.
Aš galiu tau duot pinigų.
- Ką? - Jie yra banke.
Man tik reikia juos pasiimti.
Tau nereikės apiplėšti banko.
Nieko nesuprantu. Tu gyveni su tėvu.
- Tu dirbi knygyne. - Ne, knygynas yra mano.
Kaip, tavo manymu, aš jį išlaikau? Ta vieta tik siurbia pinigus.
Nori pasakyt, kad banke turi šitiek pinigų?
Taip. Daug pinigų. Taip. Mano tėvas turi pinigų.
Kodėl aš pirmą kartą apie tai girdžiu?
Koks skirtumas? Gal aš nenorėjau, kad žinotum.
Žinai, jei atvirai, man nepatinka,
- kad nieko man nesakei. - Tu gal juokauji?
- Sakau, galiu padėti. - Negaliu imti tavo pinigų.
- Kodėl? - Nes tai - 350 000 dol. Todėl.
Ačiū už pasiūlymą. Nuoširdžiai.
Bet būkime atviri - mes esame svetimi žmonės.
Visų pirma, tai ne mano pinigai, o mano tėvo.
Ir negalėčiau sakyti, kad jie yra uždirbti doru keliu.
Jis turi rizikos draudimo fondą.
Visų antra, sakydama, kad esame svetimi, mane įžeidei.
Esi geriausias kada nors man nutikęs dalykas.
Aš tau pažadu viską grąžinti, nesvarbu, per kiek laiko.
Viskas gerai. Gaila, kad nenori, jog eičiau kartu.
Juk sakiau, nenoriu, kad turėtum reikalų su tais žmonėmis.
- Čia visa suma. - Supratau.
Aš susitvarkysiu. Kokie planai vakarui?
Galvojau pasikviesti tą gražią merginą, kurią pažįstu.
Na, Mot gatvėje yra jaukus japonų restoranėlis.
Jei esi laisvas, pavaišinsiu tave vakariene.
Myliu tave.
Nepyk, kad tave įvėliau.
Gerai.
Sandra, tau viskas gerai?
Šūdas.
Kaip tau Kalėdos? Visai nieko.
Labas, jūs Laruso?
Aš čia.
- Vėluoji, Sende. - Atsiprašau.
Taksi nevažinėja. Juk Kalėdų išvakarės.
Kur Karlas?
P. Nutsono žmona susirgo. Aš vietoje jo.
Paprastai Karlas…
Mes su p. Nutsonu susitikdavome jo kabinete.
O aš nusprendžiau susitikti ne tokioje oficialioje vietoje. Juk šventės.
Bet jei nori pasikalbėti mano kabinete, aš nieko prieš.
Ne, viskas gerai.
Puiku. Prisėsk.
- Kur šįvakar buvai? - Niekur.
Tiesiog su drauge. Mes kartu dirbame.
- Kavinėje „Starbucks“? - Taip.
Karolina. Galiu duot jos telefono numerį.
Nereikia.
- Šįvakar ką nors vartojai? - Ne.
Ar padarei ką nors, kas pažeistų tavo lygtinio paleidimo sąlygas?
Ne.
Kaip darbe? Viskas gerai?
Taip. Puikiai.
Taip. „Starbucks“ - puiki vieta. Su daug galimybių.
Taip, tikrai.
Taip.
Reikalas tas, Sende,
buvau nuėjusi į tavo darbą ir sužinojau, kad jau visą mėnesį ten nesirodai.
Taip. Aš galiu paaiškinti.
- Susipykau su vadybininku… - Taip.
…nes jis - tikras iškrypėlis, aišku?
Ir dabar ieškausi darbo, todėl…
Turėti darbą - viena iš lygtinio paleidimo sąlygų.
- Supranti? - Taip.
Taigi, esi be darbo. Pirmas pažeidimas.
Užduosiu tau klausimą.
Jei dabar atliktume narkotikų testą, koks būtų rezultatas?
- Neigiamas. - Neigiamas? Tikrai?
Nes jei man teiks eiti į mašiną ir atsinešti testą,
kuris parodys teigiamą rezultatą, aš labai supyksiu, žinok.
Taigi, koks būtų jo rezultatas?
- Aną vakarą parūkiau žolės. - Antras pažeidimas.
Galiu dabar pat tave sulaikyti.
Su savo teistumų istorija
- sėdėsi ilgai ir nuobodžiai. - Žinau.
- Atsiprašau. - Atsiprašai?
Pasakyk nors vieną priežastį, kodėl neturėčiau tavęs suimti.
Aš jums duosiu pinigų.
Bandymas duoti kyšį. Trečias pažeidimas.
Sveikinu, Sende, dabar tai prisivirei košės, bliamba.
- Stokis ir apsisuk. - Gerai. Ne. Nagi.
- Aš galiu duoti daug pinigų. - Ką reiškia „daug“?
Tiek, kiek paprašysit. Aš žinau, kur jų gauti,
o jūs žinot, kad nemeluoju, panele Laruso,
- esat mano lygtinio paleidimo pareigūnė… - Ką čia išdarinėji?
Apie ką jūs čia? Nieko aš nedarau. Kokio velnio?
- Tu įrašinėji mane? - Ne! Ne, liaukitės. Klausykit…
Nori mane pakišti?
- Ne, nieko panašaus. - Ką tu sau galvoji, bliamba?
- Ne… - Manai, kad esu kvaila?
Taip. Aš galvoju, kad esat kvaila.
Pone, esu lygtinio paleidimo pareigūnė ir prižiūriu šią merginą…
- Taip. - …taip kad nesikiškit ne į savo reikalus.
Jūs reikalaujat iš jos pinigų.
Visą vakarą jus stebiu.
Ko jums reikia?
Aš jums sumokėsiu, kad išeitumėt.
Kiek?
Pažiūrėsiu, kiek turiu.
Pažiūrėkim.
Dvidešimt…
Dešimt, 20, 40, 60, 80, 100.
Šūdas.
Du šimtai. Trys šimtai, 400.
447 dol.
Patinka mano laikrodis?
Ką gi.
- Tai - „Rolex Submariner“. - Žinau, kas yra „Rolex“.
Jums turbūt galvoje pasimaišė.
Taip, galbūt.
Atsiprašau.
Atleiskit.
Gero vakaro.
Kad man nė iš vietos.
Minutėlę.
Pasikalbėkim.
Turiu žmoną ir du vaikus, sukuosi, kaip galiu.
O jos vieta - kalėjime, nes iš jos nieko gero nebus.
- Apsišik. - Dar pakalbėk man, Sende.
Kiek tai kainuos?
- Penkis tūkstančius. - Labanakt.
Ne.
Mačiau tavo mašiną, vaikštai čia visas išsipustęs
su laikrodžiu už 8 500 dol, kurį buvai pasiryžęs man atiduoti.
Turiu tik 447 dol.
- Aš paimsiu laikrodį. - Jis kainuoja 8 500 dol. Pati sakei.
Tiek kainuoja naujas. Teisingai?
O naudotas? Septynis?
Galbūt.
Tu man duodi laikrodį, aš tau atiduodu grąžą.
Ačiū.
Gražių švenčių, šikne.
Laikrodis buvo klastotė?
Sėsk į mašiną.
Atiduosiu tavo dalį.
- Mano dalį? - Pinigus.
Tūkstantį dolerių.
Tu manim pasinaudojai.
Labai gerai.
Lipk, lauke šalta.
Sėskis.
Gali nusivilkt striukę.
Tik nebandyk prie manęs lįsti.
- Nusiauk batus. - Šikt eik.
Turiu tavim pasitikėti.
Aš ne narkomanė.
Atitrauk rankoves.
Gali permiegoti ten. Arba gali išeiti.
Kas bus, jei liksiu?
Dirbsi man.
Labas rytas.
Koks tavo mėgstamiausias filmas?
Koks mano mėgstamiausias filmas?
Taip, koks tavo mėgstamiausias filmas?
„Titanikas“.
Klasika.
- O tau jis patinka? - Žinoma.
Ten Dikaprijas dar labai jaunas.
Jei atvirai, tai - geriausias jo vaidmuo.
Man jis patiko filme „Infiltruoti“.
Na, taip, bet būtent „Titanikas“ atnešė jam sėkmę.
Keitė Vinslet - labai graži.
Ir filmo pabaiga. Nors ir liūdna.
Netikiu, kad tau patinka „Titanikas“.
Nepatinka. Nesu jo matęs.
- Nesi matęs „Titaniko“? - Ne.
Aš nežiūriu filmų. Tai tik laiko švaistymas.
Bet sudariau tau įspūdį, kad žiūriu, būtent šito ir tave išmokysiu.
Sudaryti žmonėms įspūdį, kad esi ne ta, kas esi iš tikrųjų.
Kad tavim patikėtų šimtu procentų.
Išmokysiu tave visko po truputį.
Kad galėtum apie viską meluoti.
Perskaityk viską nuo pradžios iki galo.
Juokauji, bliamba?
Kur tūkstantis dol, kuriuos tau daviau?
Striukės kišenėje. O ką?
Nuo dabar kaskart, kai nusikeiksi, aš pasiimsiu šimtą.
Eik šikt! Tai mano pinigai.
Pasiimsiu 200. Tau dar liko 800.
Skaityk.
Kuo tu vardu?
Linksmų Kalėdų, Maksai.
Linksmų Kalėdų, Sandra.
Visi mane vadina Sende.
Nuo šiol - ne.
Įleisk. Pažadu, daugiau to nedarysiu. Prašau!
Prašau!
Tu negali vartoti narkotikų. Supranti?
Turiu tavim pasitikėti.
„Ana Karenina“.
„Visos laimingos šeimos yra panašios,
o kiekviena nelaiminga šeima
yra nelaiminga…“
„O kiekviena nelaiminga šeima yra nelaiminga savaip.“
- Taip ir norėjau sakyti. - „Didysis Getsbis“.
„Nieko nepasakokit žmonėms,
nes tada ilgėsitės jų amžinai.“ „Rugiuose prie bedugnės“.
„Jaunystėje tėvas davė
patarimą, kuris man…“
- Kur mokeisi? - Vasaro koledže.
Disertacijos tema?
„Kitoks radikalizmas. Juodaodžių… feminizmo ištakos Amerikos literatūroje“.
Kokia tavo mėgstamiausia knyga?
Zoros Niel Herston „Jų akys stebėjo Dievą“.
Kada baigei koledžą?
2016 m.
- „Tai buvo geriausi laikai…“ - „Tai buvo blogiausi laikai.“
- „Vadinkit mane…“ - „Izmaeliu.“
- Kur mokeisi? - Vasaro koledže.
- Nuo kada iki kada? - 2012 - 2016 m.
Dvejus metus gyvenau bendrabutyje, po to išsikrausčiau iš studentų miestelio.
Nedaug bendravau. Visą laiką leisdavau bibliotekoje.
- Aš pirma? - Kuria prasme?
Kurią apmokai.
Taip.
Kodėl pasirinkai mane?
- Tavyje kažką įžvelgiau. - Atvažiuoja mano brolis.
Kaskart, kai susitinkam, jis prašo manęs pinigų.
- Duodi? - Kartais. Jis vienintelis, ką aš turiu.
Aš gimiau Siatle. Ten tebegyvena mano mama.
- Su ja sunku, bet ji gera. - Koks pagrindinis tavo dalykas?
Vasaro koledže. Koks dalykas?
Anglų kalba. Tik bandau palaikyti pokalbį.
Pasakoju apie savo mamą. Ką? Tu neturi mamos?
Ne, aš turiu mamą.
Nekenčiu jos, bliamba.
Kada mokeisi Vasaro koledže?
2012 - 2016 m.
- Visą laiką ten gyvenai? - Ne. Metus gyvenau užsienyje.
- Kur? - Florencijoje, Italijoje.
Moki itališkai?
Tau patiko Italija?
Prisiminimai - patys nuostabiausi.
Bet turėjau vaikiną, jis buvo tikras šiknius.
Šįvakar kai kur nueisime.
Kur?
Tau patinka martinis?
Patinka.
Puiku.
Į sveikatą.
Ir ką mes čia darom?
Švenčiame.
Ką būtent?
Mano gimtadienį.
Šiandien tavo gimtadienis?
Tau puikiai sekėsi. Geriau nei tikėjausi.
Ačiū.
Pasiruošus išbandyt žinias praktikoje?
- Išbandyt žinias praktikoje? - Matai tą vyruką prie baro?
Taip. Ir ką?
Priversk jį nusivesti tave į savo kambarį.
Tu rimtai?
Turi 40 minučių.
Šitaip puikiai leidome laiką.
- Ko pageidautumėt, panele? - Martinio kokteilį, prašau.
Sveiki.
Sveika.
Ačiū.
Galėčiau pavaišinti jus gėrimu?
Nemėgstu gerti viena.
Taip. Žinoma.
- Viljamas. - Malonu susipažinti, Viljamai.
Ir man.
Noriu prisipažinti.
Tikrai? Įdomu.
Bare iškart tave pastebėjau.
Man patinka vyresni vyrai.
Nieko sau. Patinka, sakai?
Labai patinka.
Kodėl taip? Trūko tėčio meilės?
Jis buvo retas svečias mano gyvenime.
Tu vedęs?
Taip, tą sako žiedas ant mano piršto.
Norėjau tave išdulkinti nuo tos sekundės, kai čia įėjai.
Pasakysiu tau, ką ketinu daryti su tavim visą naktį…
- Kas ten? - Nekreipk dėmesio.
Turbūt kambarių tarnyba.
- Minutėlę. Aš tuoj. - Gerai.
Prakeikta kalė. Manei, kad nežinau?
Žinojau, kad dulkiniesi su juo.
- Ką čia darai? - Skambinu į registratūrą.
- Aš tave myliu. Kaip tu nesupranti? - Džeisonai!
- Ramiau! - Patylėk!
- Džeisonai, nurimk! - Dulkiniesi su juo?
Dulkini mano merginą? Išdulkinai mano merginą, bliamba?
- Tau šakės, bliamba! - Jis nieko…
Dieve, bliamba! Jėzau Marija!
- Sumauta kalė! - Džeisonai, paklausyk.
Bliamba!
- Džeisonai, tarp mūsų viskas baigta. - Dink iš čia!
- Kviečiu apsaugą. - Ne, gerai. Sėskis.
- Nurimk. - Ne. Jis nieko nepadarys.
- Gal iškviest apsaugą? - Ne. Aš…
Jis - mano buvęs vaikinas. Aš…
Jis jaučiasi įskaudintas. Bet jis nieko blogo nepadarys.
- Susitvarkysi su juo? - Viskas gerai. Taip.
- Pažadu… Viskas bus gerai. - Esi tikra?
Galėtum palikti mus kelioms minutėms?
- Žinoma. - Gerai. Aš…
Grįžk į barą…
Sumauta melagė!
…susitiksim ten po pusvalandžio.
- Gerai? Taip. - Ką gi, gerai.
- Esi tikra, kad susitvarkysi su juo? - Žinoma.
- Po galais. Gerai. - Jis rimsta.
- Taip. Atsiprašau. Taip. Gerai. - Tiesiog… Nekelkit triukšmo, gerai?
Bliamba.
Šaunuolė.
Tau pavyko. Turi įgimtą talentą. Girdi?
Veikei greitai ir apgalvotai. Improvizavai. Toks mūsų darbas.
Eina sau.
Šūdas.
Keista, kad žmonės vis dar nešiojasi grynųjų.
Žinoma. Auskarai su deimantais vargšei žmonelei,
kuri sėdi namie ir laukia savo vyro, kai jis tuo tarpu medžioja jaunikles.
Nesakyčiau, kad jis mane medžiojo. Tai mes jį pakišom.
Nedaryk to.
- Ko? - Nesigailėk jo.
Doro vyro nesuviliosi, tiesa?
Štai kodėl niekada nesigailim tų žioplių.
Jie tau labai tinka.
Ką tu darai?
Su gimtadieniu, Maksai.
MAKSAS
…ant sienos
- Teška ir teška - Ačiū.
Lietaus lašai
Kai vasaros lietus nušniokščia
Gero vakaro, pone.
Manyje skamba žodžiai
Tu
Naktį ir dieną
Esi vienintelis
Tik tu vienas po mėnuliu
Ir po saule…
Maksai. Atėjai.
Ričardai, noriu supažindinti tave su savo sūnumi Maksu.
- Labas, mama. - Labas.
- Atrodai nuostabiai. - Daug apie tave girdėjau.
Deja, apie jus negaliu pasakyti to paties.
Na, jei atsakinėtum į mano žinutes ar paimtum į rankas telefoną
ir nors retkarčiais paskambintum savo mamai.
Aš labai užsiėmęs, mama. Nepyk.
Tavo mama sakė, kad buvai Šv. Bartolomėjaus saloje.
- Buvau, taip. - Esu ten buvęs kelis kartus. Man patiko.
Aštuntajame dešimtmetyje.
- Jūs senas. - Maksai.
Eikš. Noriu su tavim pasikalbėti.
- Nagi. Eime. Taip. - Rimtai?
Labai atsiprašau.
Nagi. Eime.
Eime.
Atsiprašau, pone.
- Sveiki. - Ne, liaukis. Nagi.
- Gražiai atrodot. - Kas tau negerai? Ką?
- O ką? - Nebūk toks nemandagus.
- Ką tu apie jį žinai? - Mielasis, jis yra visuomenės veikėjas.
Jei nori sužinoti daugiau, tiesiog pagūglink.
Negaliu tavęs palikti vienos nė kelioms minutėms.
Vėl stačia galva neri į naujus santykius.
Šįkart viskas kitaip. Tikrai.
Žinoma.
Daugiau negerk. Tau pakaks.
Gali nevaidinti mamos, mama.
Mielasis, kas yra?
Kas tau negerai?
Maniau, kad ateisi kartu su savo mergina.
Kur ji?
Su kitu.
Aišku.
Apgailestauju.
Man ji niekada nepatiko. Ji tau darė blogą įtaką.
Galiu kurį laiką čia pagyventi?
Gerai.
Tu vartoji narkotikus?
Ne. Jau visi metai, kai nevartoju.
Tiesiog dar kartą šito neištverčiau,
- ir tik ne čia. - Mama, esu švarus.
Dieve mano. Ką tu čia, bliamba…
Ko tu nori? Kad įrodyčiau?
Kad atlikčiau šlapimo testą, bliamba?
- Šito nori? - Liaukis. Ką? Ką tu darai?
- Gerai. Atlikim testą. Gerai? - Ne! Nereikia. Liaukis!
- Galėsi įsitikinti! - Nereikia. Liaukis tučtuojau!
Aš tau įrodysiu.
Pirmyn.
- Gali patikrinti. - Prašau, nesielk taip su manim.
Patikrink!
Prašau. Nesielk taip su manim.
Mama, atleisk man.
Nepyk, mama.
Kodėl taip elgiesi? Kodėl taip elgiesi su manim?
Labai atsiprašau.
Tiesiog… galiu pas tave pagyventi?
Prašau.
Gali. Tik neilgai, gerai?
Ačiū. Myliu tave.
Ačiū.
Patiko šou?
Aš labai apgailestauju.
Pernai jis bandė įsteigti
laivų nuomos kompaniją Bahamose,
bet uraganas viską sugriovė, o jis šitaip džiaugėsi savo darbu.
- Jam neblogai sekėsi… - Iš ko jis gyvena?
Na, šiek tiek pinigų jam paliko tėvas, ir…
Ir aš kartais jam padedu.
Suprantu tave.
Jį pagimdžiau labai jauna, supranti?
Tada mirė jo tėvas, ir staiga tapau našle,
o aš nelabai mokėjau būti mama.
Jam irgi reikėtų pasistengti. Jis yra suaugęs žmogus.
Deja. Aš pati dėl to kalta.
Jis - mano mažasis berniukas. Ir neišgyvens be manęs.
Labas rytas, mama.
Labas, brangusis. Kaip išmiegojai?
Puikiai. Nuostabus vaizdas pro kambario langą.
Smagu.
Na, aš turiu susitikimą centre,
bet pamaniau, jei esi laisvas, galėtume kartu papietauti.
Pirmą valandą „Via Carota“.
- Mielai. - Gerai. Puiku.
Iki greito.
Iki, branguti.
Atsiprašau dėl vakar.
Išgėriau raminamųjų, o po to - nemažai alkoholio.
Maksai, artimoje ateityje
mums teks vienaip ar kitaip bendrauti.
Neapsunkinkim vienas kitam gyvenimo, gerai?
Žinai, šįvakar mes su tavo mama
einam į Ričardo Hobso fondo labdaros vakarą.
Jį įsteigė mano velionė žmona.
Na, mes aukojame pinigų labdarai.
Norite, kad ir aš paaukočiau?
Nes, jei atvirai, mano kišenėse švilpauja vėjas.
Ne, pamaniau, gal norėtum nueiti kartu.
Ten pasirodys garsūs muzikos atlikėjai.
Girdėjau, jie gana populiarūs.
Ten bus daugybė tavo amžiaus žmonių.
Daug jaunų moterų.
Ačiū, bet aš verčiau liksiu namie ir pailsėsiu.
Gerai. Suprantu tave.
Na, tai buvo juokinga. Elgeisi su juo, kaip su padavėju.
Aš ir dabar nežinau, kas jis toks.
Ne, jis iš to TV šou. Vaidina šnipą. Labai garsus aktorius.
Visą vakarą galvojau tik apie tai, kaip atsidurti vienumoje su tavim.
Dabar esame vieni.
Man nerūpi aktoriai. Turėtum žinoti.
Noriu, kad priklausytum tik man.
- Pone, ramiau. - Prašiau parodyti…
Pone, atėjo iš policijos.
- Iš policijos? Kas atsitiko? - Ką tai reiškia, bliamba?
- Atsiprašau, pone. Aš iš policijos. - O Die…
Detektyvas Kolinsas. Ar šis jaunuolis čia gyvena?
- Na, jis svečiuojasi. - Aš negyvenu čia, bliamba.
- Ką tu padarei? - Nieko. Nieko aš nepadariau.
Jis mūsų slapto agento prašė narkotikų.
Jūs patys priėjot ir pasiūlėt man pirkti kokaino, bliamba.
- O tu sutikai. - Nepasakok čia pasakų.
- Viskas taip blogai? - Nelabai gerai.
Jis jau turi kelis nusižengimus.
Mes jį patikrinome, pasirodo, jis jau yra buvęs už grotų.
- O Dieve. Maksai. - Kas dabar bus?
- Nusivešiu jį… - Eik tu šikt, biče. Dingstu iš čia.
Patrauk nuo manęs rankas!
Ričardai, prašau. Sustabdyk jį!
Nurimk!
- Šūdas! - Detektyve, galime šnektelėti?
- Šūdas. - Prašau?
Aš kiekvienais metais aukoju policijai nemažas sumas.
Taip, pone, žinau.
Todėl ir atėjau vienas. Kad nesukelčiau triukšmo.
Aš pažįstu policijos komisarą. Martis - mano geras draugas.
- Galiu užtarti už tave žodelį. - Ričardai, neprivalote to daryti.
Mano žodis šiame mieste daug ką reiškia.
Tai turi ir pliusų, ir minusų.
Labai ačiū, kad atėjai čia vienas.
Nežinau, pone.
Aš sumokėsiu už sugaištą laiką.
Aš negaliu. Ne, atleiskit.
Imk sumautus pinigus, detektyve.
- Nereikia. Jis - ne policininkas. - Ką?
- Ponia… - Patylėk.
Toks yra Makso užsiėmimas.
Jis žaidžia tuos sukčių žaidimus.
Juk taip, ar ne? Tai vienas iš tavo žaidimų, tiesa?
- Galiu jus patikinti… - Dink iš čia.
Dink iš čia arba iškviesiu policiją. Aš nejuokauju. Dink iš čia.
Tipsi, gal iš tikrųjų…
- Bliamba, seni. - Tu verčiau eik.
- Tau čia juokinga? - Kodėl išsidavei, bliamba?
Tau čia juokinga?
Nagi, seni.
- Kaip tu? - Dink iš čia.
- Gerai. - Nepyk.
- Aš tau paskambinsiu. Ačiū. - Gerai, seni.
Suimsiu tave kitąkart, seni.
O Dieve.
Mama, klausyk.
Žinai, aš daviau tau viską.
Tu turėjai viską.
Tau nieko netrūko,
ir dabar šitaip su manim elgiesi?
- Žemini mane jo akyse? - Aš tik norėjau…
Išeik tučtuojau.
Ir daugiau niekada čia negrįžk.
Šitiek vargo dėl 1 000 dol.
Duosiu tau patarimą, Maksai.
Jei vogti, tai milijoną.
Atsiprašau dėl antausio.
Pamiršk.
Ne, aš persistengiau.
Parodyk.
Ne per anksti alkoholiui?
Man nepatinka, kaip tu į jį žiūri.
Liaukis.
Tau jis truputį patinka.
Aišku, kad patinka. Jis - milijardierius.
Aš ne tai turiu galvoje.
Žinai, turiu gerą nuojautą.
Mes labai arti tikslo.
Jis norsi susitikt su tavim savo biure pirmą valandą.
Gal aš daugiau nebenoriu.
Kodėl? Nebūk pavydus.
Juk žinai, kad seni vyrai man nepatinka.
Žinai, kas man patinka.
Gerai.
Ne.
Tu pasakyk, kas man patinka.
Aš tau patinku.
Tu man patinki.
Kodėl tu man patinki?
Nes aš tau duodu tai, ko tu nori.
Tai duok man, ko aš noriu.
Duok man, ko aš noriu.
Gerai.
Ačiū, kad atėjai, Maksai.
Sveiki. Jums viskas gerai?
Taip, paprasčiausia profilaktika. Eikš su manim.
Atsiprašau dėl vakar.
Kvailai pasielgiau.
Švelniai pasakyta.
Žinai, tavo mama sakė,
kad esi išsilavinęs, sumanus, protingas.
Man tokie jauni žmonės patinka.
- Siūlote man darbą? - Ne. Abejoju, ar norėtum dirbti.
Ką čia darai?
Susitarei dėl susitikimo?
Ne. Nežinojau, kad reikia susitarti.
Ko atėjai, Tomai?
Aš grįžau.
Taip, matau. Ir ko tau reikia?
Norėjau pasilabinti, paklausti, kaip jautiesi…
- Ne dabar. - Ką gi, tiek to. Iki, tėti.
Prašau čia.
Jis - mano sūnus.
Visad maniau, kad jis visa tai paveldės.
Bet mirė jo mama, ir jis labai sunkiai tai priėmė.
Jis neturi tvirtumo šiam darbui. Yra per silpnas.
Kai jam sukako 21, pasakiau jam, kad išpildysiu bet kokį jo norą.
Žinai, ko mano sūnus manęs paprašė?
Nežinau, Ričardai.
Šarlotės Brontės knygos „Džeinė Eir“ su autografu.
Dabar jis nori atidaryti knygyną.
Nerimta investicija.
Ne. Bet aš jam vis viena duosiu pinigų.
Ir žinai, kodėl, Maksai?
Nes gyvename tik kartą.
Ir aš nesiruošiu gadinti savo sūnui jo trumpo gyvenimo.
Pasakyk man atvirai, Maksai.
Jei priimčiau tave pas save į darbą, kaip, tavo manymu, tai baigtųsi?
Nelabai kaip.
Sutinku.
Ir vis dėlto norėčiau pasiūlyti tau darbą. Alga - 60 000 dol. per mėnesį.
Šešiasdešimt gabalų? Už ką?
Kad susirastum galimybę. Savo vietą gyvenime.
Norit, kad nesimaišyčiau po kojomis.
Tu skaudini savo mamą, Maksai. O aš šito neleisiu.
Kas aš tada būsiu? Bloga investicija?
Nebūčiau tiek pasiekęs, jei būčiau daręs blogas investicijas.
Tik tiek tesu vertas, Ričardai? Šešiasdešimt tūkst. dol. per mėnesį?
Siūlau tau galimybę.
Sumokėkit man algą už metus į priekį.
Galima ir taip. Pervesiu pinigus…
Pervesit pinigus? Ne. Ką? Kad dar mokesčius turėčiau sumokėti?
Samdytis buhalterį? Ne.
Noriu grynaisiais.
Sumokėkit pinigus, ir aš paliksiu mamą ramybėje.
Aš išvažiuosiu. Jokių telefono skambučių. Jokių sumautų atvirukų.
Palauk čia.
- Mums pavyko. - Pavyko, mielasis.
Kur mano pinigai, bliamba?
Gražiai atrodot.
Nagi.
- Taip! - Išgeriam.
Štai taip.
Tūkstančiai, mažute.
Klausykit.
Susipažinau su tokiu vyruku Rudžiu.
- Jis iš Los Andželo. - Taip.
Jis dirbo kaskadininku prieš pradėdamas sukčiauti,
na, panašiai, kaip mes.
Kaskadininkas. Įsivaizduokit.
Girdėjau apie jį gerų atsiliepimų, ir jis ieško bendrininkų.
Man reikia jūsų pagalbos.
Mes pasuojam.
Liaukis, žmogau. Jūs - ką… Atsižegnojat?
- Ne. - Viskas?
Ir ką jūs darysit? Nagi… Liaukitės.
Ne, mes…
- Mes imame atostogų. - Mes… Taip.
- Imame atostogų. - Gerai. Na, praneškit man,
- kai vėl galėsit kibti į darbus. Gerai? - Gerai.
Jis jums patiks.
Puikiai išmano savo darbą.
Jūs turbūt juokaujat. Kur mano pinigai?
Liaukis.
Kas?
- Čia visi pinigai. Visi, Tipsi. - Ne.
Mes turėjome išlaidų…
- Turėjome išlaidų. - …kurių nebuvome numatę.
Gerai, aišku, bet… Ne. Čia ne tiek, kiek tarėmės, žmogau.
- Žinau, bet viskas keičiasi. - Taip.
Tai jau tampa judviejų įpročiu. Imu jaustis sukčių auka.
- Nekalbėk niekų. - Ne. Nagi, žmogau. Ne.
Ne.
Nieko panašaus.
Bet ši apgavystė buvo nebloga, ar ne?
Gali padėkot Madelinai už tai.
Liaukis.
Ačiū, Madelina.
Nėra už ką, Tipsi. Nėra už ką.
- Ačiū, Tipsi. - Taip. Ačiū už viską, žmogau.
- Aš paskambinsiu. - Taip. Gerai.
- Sėkmės jums. - Iki.
- Trys ketvirčiai milijono. - Neblogai.
Kas toliau?
Eisiu namo. Susipakuosiu daiktus.
Pasakysiu jam, kad važiuoju pas sergančią tetą į Naująjį Džersį.
Ir rytoj iš pat ryto išvažiuosiu.
Myli mane?
Deja, taip.
Labas.
Labas. Taigi…
Turiu gerą ir blogą naujieną.
Gera naujiena yra ta, kad visus pinigus gali pasilikti sau.
Aišku. O kokia bloga?
Bloga naujiena yra ta, kad tu buvai teisus.
Dėl ko teisus?
Senukas mane myli.
Jis nori mane vesti, tad aš lieku.
Tu nusišneki.
Nebenoriu sėdėti bare
ir visą likusį gyvenimą užsiimti sukčiavimu.
Tu čia nerimtai.
Anksčiau ar vėliau tavo senukui kils klausimų.
Ne. Nekils. Jis pernelyg užsiėmęs.
Turi nemažai kitų rūpesčių.
Supranti, sveikata ir verslas.
Ir dar emociškai sužlugdytas sūnus.
Jam su manim pasisekė, ar ne?
Esu jo džiaugsmas.
Taip.
Pažįstu tave. Jei liksi, būtinai susimausi.
Nesusimausiu. Esu per gera.
Jei tavęs niekas neieško, vadinasi, tavęs nemato.
Tu rimtai apsisprendei?
Taip.
Nebenoriu vaidinti mamos.
Tai - nuobodu.
Maksai Bernetai, policija.
Mes turime jūsų arešto orderį. Atidarykite duris.
Netikiu tavim. Kas už durų? Tipsis?
Verčiau paskubėk.
Tu blefuoji.
Na, atidaryk duris ir įsitikink.
Atidarykit duris.
Pasinaudojai manim?
- Šūdas. - Atidarykit duris.
MADELINA
Labai užjaučiu.
Norėčiau supažindinti tave su Ričardo testamentu.
Yra tam tikrų dokumentų, kuriuos reikia pasirašyti skubiai.
Be to, Tomo labui, geriausia tai būtų padaryti dabar pat.
Gerai.
Ričardas padiktavo man šį paskutinį savo testamento variantą
ir po to jį pasirašė.
Ir nors jis labai sunkiai sirgo,
jaučiu pareigą jus patikinti,
kad testamento sudarymo metu jis buvo sveiko proto.
Didžiąją dalį savo nekilnojamojo turto Ričardas paliko Madelinai.
Tai nenormalu… Jis turi atitekti Tomui.
Ričardas viską išdėstė labai aiškiai. Po paskutinio incidento su Tomu…
- Pasivogiau iš savęs 350 000 dol. - Jis turėjo rimtų nuogąstavimų…
- Ir man buvo pakrikę nervai. - …dėl verslo ir nekilnojamo turto
palikimo Tomui.
Tavimi bus pasirūpinta per patikos fondą.
Tai nemaži pinigai.
Galėsi ir toliau išlaikyti savo knygyną.
Be to, Tomui patikėta valdyti
Ričardo Hobso fondą.
Visas kitas nekilnojamasis ir kilnojamasis turtas, akcijos
ir 9,2 mlrd. dolerių…
Viskas atitenka Madelinai.
Nors fondą man patikėjo.
Taip, Tomai. Tu esi valdybos pirmininkas.
O Madelina įvardinta patikėtine.
Aš - patikėtinė?
Tai tik formalumas.
Apsidraudimas tuo atveju, jei Tomas negalėtų vykdyti savo pareigų,
- tada Madelina… - Perims valdymą. Taip, suprantu.
Jis tau patikėjo fondo valdymą.
Galiu tau pasakyti labai nuoširdžiai.
- Jis labai tave vertino. - Taip, gerai.
Mano tėvo testamentas labai aiškiai įrodė, kaip jis mane vertino.
Deividai, norėčiau šnektelėti su Tomu,
- jei galima. - Žinoma.
Ačiū.
Labai apgailestauju.
- Be reikalo. Tai ne tavo kaltė. - Ne, aš tik…
Noriu, kad žinotum, jog esu tavo partnerė.
Ir kad visada tau padėsiu.
Visada ir viskuo. Tu niekada nebūsi vienas.
Ačiū už šiuos žodžius.
Gali čia gyventi tiek, kiek nori.
Tau nebūtina skubėti išsikraustyti.
Bet aš turėsiu parduoti šį butą, nes negaliu jame gyventi.
Negaliu gyventi jame viena. Tiesiog negaliu.
Man per sunku.
- Nežinau, kodėl apie tai užsiminiau. - Gerai.
Man nereikėjo…
- Ne, aš viską suprantu. - Nereikėjo apie tai dabar kalbėti.
Viską galėsime aptarti vėliau.
- Man dabar labai sunku. - Viskas gerai.
Mums abiem dabar labai sunku.
- Ačiū, Patrikai. - Nėra už ką, panele Hobs.
- Labas rytas, Čarli. - Sveiki, panele Hobs.
Patikrinsiu kambarį. Netrukus grįšiu.
Labai ačiū.
…ponia Hobs.
Labai gražus. Galiu pažiūrėti kitą padėklą?
Taip, žinoma.
Turiu tau kai ką pasakyti. Regis, mačiau…
Prašau čia. Tomas jūsų laukia.
Jam greitai įgris iki gyvo kaulo. Pasikalbėsim po 20 metų.
Man buvo lygiai tas pats. Supranti, apie ką aš?
Ponia Hobs. Labas rytas. Petas Bredokas.
Matėmės per jūsų vyro laidotuves.
Taip, žinoma. Kaip jums sekasi?
Gerai. Ačiū.
Mano bendradarbiai - p. Makeibas, p. Mouzlis.
Atėjome pasimatyti su Tomu. Mes vykdome jo užduotį.
Kokią užduotį?
Petai, sveikas.
Viskas gerai, Madelina.
- Bredokas - senas šeimos draugas. - Sveikas, Tomai.
Malonu tave matyti. Jis padėdavo mano tėvui
spręsti tam tikrus jautrius klausimus.
Madelina, noriu, kad ir tu tai pamatytum.
Tomas mūsų paprašė surasti merginą, kuri jį apvogė.
Patikrinome ją sistemoje ir išsiaiškinom,
kad tai galėtų būti ji.
- Tai ji. - Labai gerai.
Tai - Sandra Karmaikl.
Gimė Siatle. Turėjo sunkią vaikystę.
Kalbėjausi su jos mama, bet jos nebendrauja jau kelerius metus.
Taigi, būdama 16 metų ji metė mokyklą
ir nuo tada nuolatos pakliūdavo į policijos akiratį.
Vagystės iš parduotuvių, disponavimas narkotikais, užpuolimas.
Bet tada ji ėmė
važinėtis po visą šalį ir galiausiai atsidūrė Kvinse,
kur vėl buvo sulaikyta už disponavimą narkotikais.
Po lygtinio paleidimo ji dingo kaip į vandenį.
Viskas aišku. Ji - narkomanė.
Na, jei atvirai, kyla tam tikrų klausimų.
- Kokių klausimų? - Taip, kokių?
Tai, ką ji padarė, reikalauja kruopštaus pasiruošimo.
Abejoju, ar ji viena tai sugebėtų.
Manau, čia įsivėlę daugiau žmonių.
- Mes tave informuosim. - Ačiū. Tu labai malonus.
- Mes juos sučiupsim. - Gerai. Ne, pasitikiu tavim.
- Susiskambinsim, gerai? - Taip. Gerai.
Labas!
- Nežinojau, kad moki gaminti. - Aš nebuvau tik žmona dėl grožio.
Tavo tėtis man sakė, ką apie mane kalbėjai.
- Atsiprašau. Tada tavęs nepažinojau. - Aš nepykstu.
- Tiesiog norėjau jam įkąsti. - Tikrai… aš nepykstu.
Valgysi?
Taip. Mielai. Tik pasidėsiu daiktus.
Pasisekė surasti tą merginą?
Dar ne. Bredokas rado pėdsaką Majamyje, bet jis buvo klaidingas.
Žinai, branguti,
tai, ką tie žmonės tau padarė, yra baisu, nemalonu ir nedora.
Bet nemanau, kad ją suradęs pasijusi geriau.
Nesutinku.
Taip, na…
Gerai. Palauk, aš tau kai ką parodysiu.
Aš…
pradėjau ieškoti tau buto.
Šitie visi yra centre, šalia knygyno,
tad susisiekimas nekels jokių rūpesčių.
- Ką tai reiškia? - Na, juk sakiau.
Noriu parduoti šį butą, tad ėmiausi ieškoti tau namų.
Žinau, bet nereikia manim rūpintis.
Bet aš noriu, mielasis.
- Noriu tau padėti susirasti butą. - Suprantu. Tik noriu pasakyt,
- kad pats galiu jį susirasti. Ačiū. - Tu supykai?
- Ne. - Ne, supykai.
- Ne, nesupykau. Aš tik… - Tu pyksti, aš matau.
- Negali daryti, ką sugalvojusi… - Bet aš pati to noriu.
- …ir tikėtis, kad aš apsidžiaugsiu. - Noriu tau padėti.
- Tai ne tavo reikalas. Tu man ne mama! - Ne, tu teisus. Aš tau ne mama.
Jei būčiau tavo mama, pasakyčiau, kad elgiesi kaip mažas vaikas.
Ne tau vienam buvo sudaužyta širdis.
Tai nutinka visiems, girdi?
Ir nuolat.
Bet ne visi gali pasisamdyti seklius, kad surastų jį įskaudinusią merginą.
Ji pavogė iš manęs pinigus.
Tu jos ieškai ne todėl. Tu paprasčiausiai nori ją pamatyti.
Tiesa?
Gali meluoti sau, bet manęs neapgausi.
Atsiprašau. Buvau grubi.
- Manai, kad esu nevykėlis. - Ne, nemanau.
- Taip, manai. - Ne, nemanau, kad esi nevykėlis.
Manau, kad…
Manau, kad esi žmogus.
Visi esame žmonės.
Darome tai, ką galime.
Pasakysiu Bredokui, kad jos nebeieškotų.
Taip ir padaryk, branguti. Žinau, kad tau sunku.
Jums pirmiems parodysiu šį butą.
Labai smagu.
- Puikus rajonas. - Alio?
- Čia gyvena daug jaunų žmonių. - Taip?
Na, Tomas turi knygyną
- Tompsono gatvėje… - Taip. Gerai.
- …tad jam tai būtų ideali vieta. - Atvežkit ją pas mane. Taip.
- Branguti, kas atsitiko? - Gerai. Ačiū.
Jie ją surado.
Aš maniau, kad pasakei jiems nutraukti paiešką.
Na, taip… Pasakiau. Bet jie gavo informacijos ir surado ją.
- Kur ji? - Jie veža ją pas mus į namus.
Aš tik noriu su ja pasikalbėti. Turiu eiti. Atsiprašau.
Atsiprašau. Apžiūrėsime kitą kartą. Labai jums ačiū.
- Ji svečių kambaryje. - Gerai.
Radome ją motelyje „Lincoln“ prie Bronkso greitkelio.
Ji stipriai priklausoma nuo heroino. Ir ne tokia, kokią tu prisimeni, Tomai.
Girdi? Minutėlę. Neskubėk.
Sugirdėme jai migdomųjų, kad nusiramintų,
bet jai gali prasidėti abstinencija, tad…
- Galiu su ja pasikalbėti? - Aš eisiu kartu.
Ne. Aš pats.
Ji ką nors pasakė?
Ką nors sužinojote?
Dar ne.
Kaip tu, branguti?
Gerai.
Man viskas gerai.
Keista. Tai ji, bet atrodo kaip visai kitas žmogus.
Ji tau ką nors pasakė?
Tu buvai teisus.
Ji veikė ne viena. Ji turėjo bendrininką.
Jis ją visko išmokė.
Ir viską suplanavo.
Ji pasakė, kad jis kažkaip susijęs su mumis.
Kaip susijęs?
Ji sakė, kad jis viską apie mane žinojo. Lyg būtų pažinojęs mane asmeniškai.
Ji pasakė, kaip jis atrodo?
- Kaip jis atrodo ir panašiai? - Ne, bet jis ją irgi apgavo.
Paliko ją be nieko.
Pasakiau jai, kad ji gali pagyventi čia…
- Ne. Ji negali čia likti. - …ir…
- Ji serga… - Ne.
- …jai reikia gydytis nuo priklausomybės… - Ne.
- …ir ji gailisi to, ką padarė. - Ji - narkomanė, negali ja pasitikėti.
- Dėl pinigų ji padarys bet ką. - Pritariu.
- Aš ją išprašysiu. - Ne. Ji liks čia.
Aš ja pasirūpinsiu. Pasamdysiu gydytoją, slaugytoją ar ką ten.
- Bet ji liks čia. - P. Bredokai, tai nesaugu.
- Man prireiks jūsų pagalbos. - Na, aš…
Pastatysiu vyrus prie jos durų. Ji bus akylai prižiūrima.
Tai mažiausiai mane jaudina. Bet paklausyk.
Ar tikrai esi pasiruošęs pamatyti ją tokią,
- kokia ji yra iš tikrųjų? - Labai to noriu.
Gerai. Jei ji lieka čia, privalau su ja pasikalbėti.
- Ne, palauk. Ji ilsisi. - Ne, aš pasikalbėsiu.
Labas, Aš - Madelina.
Buvau ištekėjusi už Tomo tėvo. Esu jo pamotė.
Apsišik, melage tu.
Aš žinau, kas tu tokia, Madelina.
Maksas man viską papasakojo.
Kad užsiundei ant jo farus, bet paskui maldavai jo sugrįžti.
Apie senį, kuris mirdamas turėjo palikti didžiulį turtą,
o mums tereikėjo…
pastumti į šoną jo sūnų,
kad visą turtą paveldėtų jo šūdina našlė.
Ko tu nori?
Prisipažinti. Viską prisipažinti
ir išlieti širdį.
Pakviesk man Tomą. Tomai!
Kiek?
Man nereikia tavo pinigų, kale.
Nereikia?
Mes su Maksu turėjom susitikti Pensilvanijos stotyje.
Aš laukiau jo tris dienas.
Buvau visiška kvaiša, galvojau, kad jam kažkas atsitiko.
Gali patikėti?
Jis mane metė.
Ką galėčiau dėl tavęs padaryti?
Aš noriu Makso.
Noriu pamatyti Maksą.
Noriu pažiūrėt jam akis, noriu, kad jis pamatytų, ką su manim padarė.
Noriu pamatyti Maksą.
Mieloji, aš nežinau, kur jis.
Tada sužinok.
Arba visi šiuose namuose sužinos, kas esi iš tikrųjų.
Ji gali likti.
Jūsų skambutis bus nukreiptas
į automatinę balso pašto sistemą.
Kai baigsite įrašyti pranešimą,
padėkite ragelį arba spauskite vienetą ir pasirinkite kitą funkciją.
Turiu problemą.
Jie rado tavo apsvaigusią draugę motelyje prie Bronkso greitkelio.
Dabar ji yra mano bute ir reikalauja susitikimo su tavim.
Tu ją išdūrei, tiesa?
Tau nereikėjo taip elgtis.
Po galais, ką tu jai papasakojai?
Paskambink.
Kur jis?
Radot jį?
Kai baigsite įrašyti pranešimą,
padėkite ragelį arba spauskite vienetą ir pasirinkite kitą funkciją.
Maksai, čia vėl aš. Galėtum man paskambinti?
Maksas man viską papasakojo.
Aš žinau, kas tu.
Prašau, paskambink. Man tavęs reikia.
Aš noriu Makso.
Noriu pamatyt Maksą.
Prašau, paskambink man. Nagi, Maksai. Prašau.
Arba visi šiuose namuose sužinos,
kas esi iš tikrųjų.
ŽINUTĖS PASKAMBINK MAN
Klausyk, padariau, ko manęs prašei.
Pagadinau Tomui nervus. Gavau savo pinigus. Ir viskas.
Taip, bet aš…
Aš tiesiog…
Manau…
Noriu, kad grįžtum.
Nori, kad grįžčiau?
Taip.
Nori, kad grįžčiau ir viską sutvarkyčiau.
Taip, bliamba.
- Šitą padedi… - Taip, žinau.
- Gerai. O tada aš… - Tu laimi,
todėl nesuprantu, kam tiek daug klausimų.
Tu mane apgaudinėji? Nori mane išdurti?
Labas. Kaip mūsų jaunoji ligonė?
- Daug geriau. Ačiū. - Taip, praėjusi naktis buvo sunki,
- bet, tikiuosi, blogiausia jau praeityje. - Smagu girdėti.
Atrodai tikrai geriau.
Ruošiausi eiti pasivaikščioti. Gal nori kartu?
Ne. Žinai, ji dar per silpna.
Manau, kad grynas oras jai bus į naudą.
- Nežinau. - Ne.
- Norėčiau pasivaikščioti. - Gerai. Atnešiau tau megztinį.
Greitai tu čia. Kur jis buvo?
Galėsi pati jo paklausti.
Kaip susitarėme, ar ne?
Kai jį pamatysi, dingsi iš mano gyvenimo.
- Man iš tavęs nieko nereikia. - Puiku.
Kaip tu gali daryti tai, ką darai?
Pripratau.
Kur mes važiuojam?
Čia sustok.
Tu mane metei!
Šitiek dienų tavęs laukiau! Tu mane metei, bliamba!
Kaip tu galėjai?
Išmetei mane kaip šiukšlę!
O Dieve. Prašau. Baigei?
Tavim pasinaudojo. Mes taip darome.
Klausimas toks: kaip galėtume tau atsilyginti?
Noriu, kad jis atsiprašytų.
Jis neatsiprašys. Nes dėl nieko nesigaili.
Jautei man ką nors?
Nieko.
Kas čia, bliamba?
Šūdas.
Ką aš tau sakiau?
Ji pasinaudojo jais, kad atimtų tau iš panosės palikimą.
Ką? Neturi ką pasakyti?
Palikimas priklauso Tomui.
Ir tu jam jį grąžinsi. Tai jo pinigai.
Jei tai būtų Tomo pinigai, jie būtų pas jį.
Bet pinigai yra mano.
Ir žinai, ką aš padarysiu su savo pinigais?
Nepagailėsiu milijardo dolerių, kad tave sunaikinčiau.
Tu neteksi savo trijų miegamųjų buto Skarsdeilyje, Loid Harbore ar kur ten.
Savo automobilio. Vaikų mokslams atsidėtų pinigų.
Tu liksi be nieko.
Tau rūpi tik pinigai, ar ne?
Jums rūpi tik pinigai, daugiau niekas.
Teisingai, Sandra?
Pasakyk ką nors! Atsakyk man!
Stok! Tomai. Ne.
Tu mane apgaudinėjai nuo pirmos mūsų susitikimo minutės.
- Tomai… - Nuleisk ginklą.
Viską atėmei iš manęs.
- Atleisk man. - Sumauta melagė. Tik nereikia…
Tomai, nuleisk ginklą. Nagi. Nuleisk ginklą.
- Nuleisk ginklą. Tomai. - Nuleisk ginklą.
Aš tau nemelavau, Tomai. Aš nemelavau.
Taip. Tu nekalta.
- Tomai, ne! Ką tu darai? - Ne. Tomai, nereikia.
Tai tavo darbas. Tu mus sužlugdei.
Pažiūrėk į mane. Pažiūrėk, ką man padarei. Pažiūrėk, ką padarei mano tėčiui!
Aš rūpinausi tavo tėvu. Praskaidrinau jam gyvenimą.
- Nesąmonė! - Tomai, prašau, nereikia.
Patylėk.
Tomai, nuleisk ginklą, gerai?
Prašau, nuleisk ginklą. Nuleisk ginklą.
Tomai, ne.
Ne!
- Nesiartink. - Nuleisk ginklą.
Nesiartink.
- Nuleisk ginklą, Madelina. - Nori mane nužudyti, Madelina?
- Nesiartink. Tomai, ne. - Nori mane nušauti? Pirmyn!
- Tomai. - Pirmyn.
- Ne. - Ką? Kas…
Nagi. Laikykis.
Po galais.
O Dieve.
Tu jį nužudei.
Ne aš. Jis pats nusišovė. Juk matėt.
- Kviesk policiją. - Kviečiu.
- Ne! - Jis pats nusišovė.
Atsiprašau, ką? Kas tu toks, bliamba? Užsičiaupk. Tu irgi kaltas.
- Noriu pranešt apie susišaudymą. - Aš to nedariau.
- Aš jo nenužudžiau. - Taip, įvyko susišaudymas.
Jaunas vyras nušautas į krūtinę. Nežinau.
Tas vaikas negyvas. Tai yra tragedija.
- Bet aš… Aš ne… - Ne ji nušovė. Jis pats nusišovė.
Aš galiu kompensuoti. Galiu…
- Aš galiu kompensuoti. - Atsiprašau, ką?
Aš grąžinsiu pinigus.
- Atiduosiu juos fondui. - Apie ką tu čia?
- Atiduosi pinigus? - Taip.
Nenoriu atsidurt už grotų dėl to, ko nepadariau!
Ne. Jie atvažiuoja. Policija jau važiuoja.
Atiduosi mus policijai, ir tie pinigai neatneš jokios naudos.
- Įsivaizduok, ką su jais galima padaryti. - Tu.
Jie grąžins pinigus!
Prašau! Maldauju tavęs! Aš nenoriu į kalėjimą!
Košmaras, bliamba.
Madelina Hobs pirma linija. Sako, kad tai skubu.
Atsiprašysiu minutėlei.
Madelina… Alio?
Kas atsitiko?
Noriu pervesti savo palikimą…
į Ričardo Hobso fondą.
Bet Ričardas paliko jį tau, Madelina.
Palikimas - tavo.
Noriu, kad jis pereitų fondui.
Ir šiandien pat.
Deividai, padaryk tai, ko prašau, ir kuo skubiau.
Madelina, kaip tai suprasti? Tave kas nors verčia tai daryti?
Ne.
Jei kas nors atsitiko, sakyk. Aš galiu padėti.
Kitas skrydis į Oklahomą.
Turime 40 minučių. Paskubam.
Madelina? Kalbėjai apie tai su Tomu?
Tu esi mano advokatas, ar ne?
Taip. Žinoma.
MADELINA HOBS PARAŠAS:
Tada daryk, ko tavęs prašau, ir kuo greičiau pervesk pinigus.
Visus iki cento.
Mes paruošim dokumentus.
Padaryk, kad būtų panašu į apiplėšimą.
Atrodai per daug rami, ką tik netekusi maišo pinigų.
Esu profesionalė.
Atidavei milijardus dolerių.
- Taip manai? - O tu?
Nežinau. Tikrai?
Pervedžiau pinigus fondui.
Fondo vadovas yra Tomas.
Tiksliau, buvo.
Tomas - negyvas.
Pinigus kontroliuoja patikėtinis.
O kas yra patikėtinis?
Jums rūpi tik pinigai.
Taip. Taip, pinigai.
Tomas negyvas.
Mes jį nužudėme.
- Nusiramink. - Mane pykina.
Ja reikia atsikratyti.
Negalime. Ji - liudininkė. Ir per daug žino.
Kas atsitiko? Tau ji krito į akį?
Ne.
Nieko tokio. Visiems pasitaiko.
Ji nekrito man į akį.
Dėl manęs gali daryti, ką nori.
Man nusispjaut.
- Ji nekrito man į akį. - Gerai.
Vandens?
Ačiū.
- Čia ne kraujas. - Ką?
Žiūrėk. Labai lengvai valosi.
- Čia ne kraujas. - Parodyk.
Jei ne kraujas, tai kas?
Tu man pasakyk.
Kaip suprasti?
Čia tavo darbas?
- Koks darbas? - Privertei mane atiduoti pinigus.
- Nieko panašaus. - Ne, Tomas gyvas. Tu išdūrei mane.
- Ką čia kalbi? - Tu mane išdūrei.
- Nudėsiu tave, bliamba. - Aš neturiu nieko bendro…
- Aš tave sunaikinsiu, bliamba! - Aš čia niekuo dėtas, sakau tau.
SENDĖ
- Linksmų Kalėdų, Maksai. - Linksmų Kalėdų, Sandra.
Sendė. Visi mane vadina Sende.
Sudarysim žmonėms įspūdį,
kad esi ne ta, kas esi iš tikrųjų.
Kad tavim patikėtų šimtu procentų.
Kas bus, jei liksiu?
Dirbsi man.
Ar tai - tikra?
Tikra.
Kaip įrodysi?
Tu man labai patinki.
Ir tu man labai patinki.
Mano brolis. Jam reikia pinigų.
- Džeisonai. Ne taip garsiai… - Klausyk. Paklausyk manęs!
Gyvenu su tėčiu ir jo naująja žmona.
Jis mano, kad esu nevykėlis.
Bet tu nesi nevykėlis.
Myliu tave.
Doro vyro nesuviliosi, tiesa?
Štai kodėl niekada nesigailim tų žioplių.
Maksas man viską papasakojo.
Apie senį, kuris mirdamas turėjo palikti didžiulį turtą.
O mums tereikėjo pastumti į šoną jo sūnų,
kad visą turtą paveldėtų jo šūdina našlė.
MILIJARDIERIUS RIČARDAS HOBSAS MIRĖ 75 METŲ
Noriu prisipažinti.
Viską prisipažinti.
Labai apgailestauju dėl to.
Kaip sekas, Tipsi?
Ričardas mirė ir visus pinigus paliko Madelinai.
Tai, ką ji padarė, reikalauja kruopštaus pasiruošimo.
Abejoju, ar ji viena tai sugebėtų.
Manau, čia įsivėlę daugiau žmonių.
Pažįstu tokį baltaodį Rudį.
Vadinam jį Rudžiu, nes jo plaukai - vario spalvos.
Iš čia viską išnešim.
Taip, tu buvai teisus.
Ji veikė ne viena. Ji turėjo bendrininką.
Jis ją visko išmokė. Ir viską suplanavo.
Ne. Dar kartelį.
Bet jis ją irgi apgavo. Paliko ją be nieko.
Kaip tu gali daryti tai, ką darai?
Pripratau.
Atsiprašau, turiu klausimėlį.
Noriu žinot, bliamba,
- kur mano pinigai. Pažiūrėkit. - Štai ir jis.
- Atrodot kaip slapti agentai. Kaip sekas? - Ką tu, mažule?
- Kaip sekas? - Štai tavo pinigai.
Geras. Neblogai, Sende. Maksas davė tau gerą pamoką, kaip matau.
Ką gi, paskutinį kartą klausiu. Man tokia kaip tu praverstų.
Nepyk, Rudi. Daugiau nenoriu.
- Žinau. Jau esu tai girdėjęs. - Daugiau nenoriu.
- Ką gi. Jau eisim. - Gerai.
- Iki, bičiuliai. - Viso.
- Sėkmės. - Investuosiu į nekilnojamąjį turtą.
- Ką gi, pirmyn! - Taip!
Iki, Sende.
Turi krūvą pinigų, Tomai.
Tikiuosi, panaudosi juos geram tikslui.
Būtinai.
- Ačiū. - Tu man dėkoji?
Aš viską iš tavęs atėmiau.
Ir viską sugrąžinai.
Mot gatvėje yra jaukus japonų restoranėlis.
Jei nesi užsiėmęs, pavaišinsiu tave vakariene.
Na, esu vienišas.
Ir man tai patinka.
Išvertė Laima Banionienė