PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
I když to většina společností považuje za odporné a tabu…
Nohy nahoru.
...kanibalismus je stále běžný
v některých částech světa.
Takhle. Dobře.
Důvody pro kanibalismus se různí od rituálu po přežití.
K dobývání
- nebo z čistě gurmánských důvodů. - Cože?
Mám záchranné slovo?
Nemám.
Dobře.
Tento díl nemá s kanibalismem naštěstí nic společného.
Nebo má?
Nemá. Přísahám.
Jo.
Tahle cesta vlastně nemá s masem nic společného.
Záchranné slovo je „ocelot“.
Jsme v srdci řeky Amazonky
a míříme hluboko do džungle studovat rostliny.
Tento deštný prales je plný rostlin a stromů,
které dodávají výživu, léčí...
Tohle si dáte, když vás bolí záda nebo klouby...
...a mají dokonce i duchovní schopnosti.
A Darin se nikdy necítil víc doma.
Camu camu!
- Nemám tušení, co přinesou. - Velký problém s hýbajícím se jídlem.
- A možná ochutnám trochu masa... - Rozhodně nemusíš.
...nějakého druhu.
Ne, musím.
Cestoval jsem kvůli tomu až sem.
Tohle je tvoje první oběť, Zacu.
Tohle je Iquitos.
Začneme hezky od začátku.
Před pár lety jsem potkal Darina.
- Necítím nohy ani ruce. - Jsem na tebe hrdý, brácho.
Jo.
Je to guru zdravého životního stylu a superpotravin.
Jo, skvělý. Díky moc. Vážím si toho.
Dalo by se říct, že na to téma napsal knihu. Doslova.
Zdravý životní styl, pevné zásady.
S Darinem cestujeme kolem světa, abychom získali nové perspektivy
na některé velmi staré problémy.
To je Matka Země, brácho.
Hledáme zdravá, udržitelná řešení pro život na Zemi...
Páni!
...a všechny, kdo na ní žijí.
Toho šílenýho bělocha si nevšímejte.
A hej, jíst se musí, ne?
Nemusíš to jíst.
- Jak se to tak hýbe? - Panebože.
Je čas se vrátit Nohama na Zem.
Neskutečný.
Jsme na jihovýchodním okraji ohňů.
Rozumím. To jsme my.
SOBOTA 10. LISTOPADU 2018
A možná to ty domy jen lízne, ale nevím, jestli....
Neslyším. Ještě jednou?
4218 Jižní ulice 290. 11:32.
OHNĚ VE WOOLSEY ZAŽEHNUTY V LOS ANGELES PŘED DVĚMA DNY
VÍTR 96 KM/H DOHNAL OHEŇ NA JIHOVÝCHOD
PŘES 35 000 AKRŮ ZEMĚ SHOŘELO.
DARINOVI PŘIŠLA ZPRÁVA:
OHEŇ SE ŠÍŘÍ SMĚREM K JEHO ČTVRTI V MALIBU.
BYLA NAŘÍZENA EVAKUACE.
DARIN A TÝM
PO ZBYTEK CESTY NEMAJÍ SIGNÁL.
Žít v jižní Kalifornii znamená bojovat s požáry.
I tak to samozřejmě Darina trápí.
Ale věří v tu věc tak silně, že chce pokračovat.
Klapka!
Takže to tak uděláme.
NĚKDE V DŽUNGLI SEVERNÍ PERU
Přijeli jsme do Iquitos,
peruánského města na břehu řeky Amazonky.
Přijeli jsme sem za dobrým kamarádem Darina,
který posledních 20 pracuje
na ochraně divokých palem v jihoamerických džunglích.
Těším se, až se seznámíš s mým kámošem Tarekem.
Má doktorát z ekologie,
pracuje v této oblasti Amazonie přes 30 let.
Pojedeme do malé vesnice,
podíváme se na nějaké léčivé rostliny a provedu vás tu.
Darin mě sem chtěl vždycky vzít.
Iquitos je v Peru známé jako: „Město džungle“
a brána do Amazonie.
Krásy přírody jsou tu nekonečné.
Ale je tu i mnoho nebezpečí.
Lodí je to asi hodinu.
Jsou tu krokodýli nebo aligátoři?
- Ne. Na Amazonce ne. - Piraně?
- Jsou tam piraně. Jo. - Rozhodně.
Takže plavání na vlastní riziko.
- Tareku. Rád tě vidím, brácho. - Darine. Jak to jde?
- Rád tě vidím. - Tohle je Zac.
- Těší mě. - Mě taky.
Taky mě těší.
Takže skočíme do Amazonie a podíváme se na nějaké ty rostliny.
Pojedeme proti proudu řeky Nanay.
- Výborně. - Asi hodinu.
- Máme dost na kempování? - Jo. Kdybychom se zase ztratili.
Co se stane, když se ztratíte? Táboříte na břehu?
Jen tam sedíte a chvíli přemýšlíte, kde to jste.
- Vážně? - Jo.
Jo, protože když jsi v zatopené oblasti a všechno vypadá stejně…
Jo.
Opustili jsme všechny zbytky civilizace.
IQUITOS
Tady na Amazonce jsme obklopeni přírodou, kam oko dohlédne.
Nemůžu uvěřit, že tohle místo existuje. Je to jen výlet.
Přes 60 000 let tyhle rostliny používáme.
A tohle je domov léčivých rostlin.
Je to tady jako zlatý důl.
Tarekova firma nakupuje nahoře u řeky ovoce od místních,
vozí ho do zpracovatelského závodu
a balí ho pro prodej ve městě.
Zatímco zpracování palmového oleje je spojeno s odlesňováním
a nárůstem emisí skleníkových plynů,
Tarek bojuje za vytvoření vyšší poptávky
po méně známých divokých palmových plodech,
které se dají udržitelně sklízet
a nabízí za ně jejich sběračům přiměřené ceny.
Máme příležitost si nasbírat Darinovy oblíbené v Amazonii.
Tohle jsou stromy camu camu.
Tady získávají vitamín C a přírodní antioxidanty,
protože mohou být kdykoli zaplaveny,
tak se brání životu v téhle situaci.
Deset kusů tohohle ovoce, Zacu, a máš 1 000 mg vitamínu C.
Zatímco při zpracovávání o polovinu přijdeš.
To je ono.
- Pár jich tu je. - Páni!
CAMU CAMU
OBSAHUJE: VITAMÍN C, DRASLÍK, AMINOKYSELINY A ANTIOXIDANTY
Už žádné nevidím.
Jsme bohatí. Nádhera.
Camu camu!
- Toho šílenýho bělocha si nevšímejte. - Tohle je tvůj první úlovek, Zacu.
Je to dobrý.
Teď ochutnej zelený. Je to mnohem kyselejší.
To má nejvíc vitamínu C, to zelený.
- Vážně? - Jo.
Protože není zralé?
Jo. A pak to klesá.
- Jo. - To je zajímavý.
Hoď nám pár camu.
Mám pocit, že ho nechytíte.
Jo.
Je to moc cenné.
- Je to kousek. Chytím to. - Ne. Já ti nevěřím.
Hrál jsem softbal.
Hoď to horem.
- Mám to. - No do háje!
Jo!
Je to kyselejší, než jsem čekal.
Další rostlina se jmenuje uña de gato, nebo „Kočičí dráp“.
Používá malé háčkovité rohy na stoncích, aby vinula po stromech
a v deštném pralese vzkvétala.
Dobře, lidi, pojďme se podívat na uña de gato.
- Bude to po kolena? - Jo, nebo stehna.
Ahoj, boty!
To je studené a úžasné.
Hej, Zacu, za každou cenu.
Takže tady v téhle části nejsou úhoři?
Ne, naštěstí ne.
Žádné pijavice.
No, pijavice by nevadily..
Pijavice nevadí?
- Jo, pijavice by... - Pijavice mi pijou krev.
- Páni, tady je pěna. - To je ono. Seber to.
Uña de gato se už staletí používá k léčení nemocí, jako je artritida,
úplavice, horečky, záněty a žaludeční vředy.
A i když má kočičí dráp dlouhou historii léčebného použití,
na lidech nebyl proveden téměř žádný výzkum.
Tato malá vesnice je Mishana,
tady dnes přespíme.
Hola. Ahoj, lidi.
- Jak se máte? Dobrý? - Dobrý.
Většina téhle džungle je nezmapovaná.
Ale Tarek ji zkoumá a mapuje už roky.
A dává nám informace o tom, kam jedeme.
Páni!
Co to je?
- Šlápl jsi do opičího hovna. - Jo?
Vypadá to jak kobliha.
Hustý, kámo, deštný prales.
- Páni. - To zvládneš, Zacky!
No tak, Zacky!
No tak, Zacu!
Hej, lidi, tady pozor kořeny. Je to trochu past.
Je to tu jak v Jumanji.
„V džungli musíš počkat, až někdo hodí pět nebo osm.
Tohle je strom chuchuhuasi.
Stovky let místní používají dužinu, kterou vyškrábou
z pod kůry, protože kromě jiných věcí pomáhá
také s úlevou od artritidy a s bolestmi zad.
To je ono. Tady máme náš sáček.
Podívejte.
Vidíte ty různé fáze? Přestal, protože šel hlouběji.
V té super červené je ten lék.
A má v sobě zajímavé sloučeniny, které zmírňují záněty,
a zároveň zastavují vedení bolesti.
Chvíli to žvýkej. Je to dost hořké.
A to je chuť taninů.
Super ostrá.
To je lék.
- Chutná to jako lék. - Cítíš tu sílu? To je kůra.
Má to fakt sílu.
Páni.
Další zastávka, Zacarino,
je tvůrce krve, Wasai.
WASAI
- Kde? - Wasai.
- Tady. Je to stejný rod jako acai. - Wasai?
Páni, hnusní komáři.
Tady jsou taky hadi.
Milují tady žít.
Tohle se musí hodně uvařit a nakonec
se vezme kus žhavého železa,
hodí ho do vroucí vody,
a to z toho vytáhne zbytek léku.
- Vážně? - Jo.
Smrdí to jak hlína.
O některých těch rostlinách jsem slyšel.
Ale ohromuje mě, co může deštný prales nabídnout.
Je tu vážně doma.
Mám pocit, že říkáš „L“ tam, kde má být „R“.
Tohle vám moc rád ukážu.
Sledujte.
Páni!
Vidíte... To krvácení?
Takže tohle je superpryskyřice.
Říznutí, popáleniny, škrábance…
- rány. - Můžu ochutnat?
Ne. No, můžeš to sníst.
Páni, kéž bych to měl, když bývám zraněný.
Nikdy nevím, co na rány.
Jo.
Podívej na ty mravenčí ochránce.
Nechtějí, aby sis zahrával s jejich stromem.
Molekuly jsou tak složité, že je sbírají přímo ze stromu.
Nemůžou je vyrábět.
Můžeš to použít i na obličeji?
Jo, rozhodně. Interaguje to s kolagenem v kůži
a pomáhá to hojit a znovu vytvářet kolagen i kůži.
To je super, že to tu je.
Nevím, proč se to nepoužívá víc.
Au, do háje, něco mě kouslo.
Ohniví mravenci.
Ohniví mravenci. Aha!
Koušou mě přes kalhoty.
Našli jsme úkryt, kde jsme potkali Doñu Lisiu,
která připravuje mléko bataua
z plodů palmy.
Když jsem to ochutnal poprvé, vylezl jsem na strom
a řekli mi, ať přinesu jeho ovoce.
Vrátil jsem se, přinesl ho,
udělali mi ten nápoj
a já nemohl uvěřit, že jsme to pili v lese.
Bylo to prostě úžasné.
- To je kachna. - Jo.
Dáš si bataua, kachno?
- Jak to říkáš? - Bataua.
Bataua.
Baví mě to říkat.
Je zajímavé, že lidské mléko má mnohem méně bílkovin než kravské.
A tohle je z výživového hlediska velmi podobné lidskému mléku.
Takže místo pití kravského mléka, které ani...
- Nestrávíme. - odpovídá...
pro naše zažívání je to úplně jinde.
Páni, na tohle se těším. A kde se to sbírá?
V lese. Někdo včera vylezl na strom.
Je to vážně dobré.
Mléčná...
lesní síla, přímo tady.
Tarek to dělá ještě lépe.
Přidá kávu.
- No teda. - Bože, to je dobrý.
- Páni. - Chci ochutnat.
Tohle je tak hustý.
- Kámo, ty... To je neskutečný. - No tak. Páni!
Chutná to... Je to lepší než mandlové mléko i než...
- Jo. Jakékoli mléko. - To si myslím.
Má to chuťový profil.
- Je to oříškové. - Jo.
Tradiční lezení na stromy je extrémně nebezpečné.
Bez bezpečného způsobu lezení na vysoké palmy
se někteří místní uchýlili k jejich kácení,
aby získali jejich ovoce.
Ve snaze omezit ničivé sklízení ovoce,
vymyslel Tarek postroj, který umožňuje bezpečně vylézt
na strom a nahoře snadno sbírat vzácné ovoce,
přičemž to strom nijak nezasáhne.
Doña Lisia se zúčastnila jednoho z našich prvních kurzů. A vylezla.
- Vážně? Páni. - Takže lidi,
laťka je vysoko. Doña Lisia lezla nahoru a dolů.
Musíš být přímo na palmě.
Kde je záchranné lano?
Vážně, je tu záchranné lano?
Záchranné lano
je na zvláštní přání.
Jo, tohle je univerzální postroj.
Hustý.
- Jsi tam v pohodlíčku? - Jo, celkem jo.
Protože to je důležité.
- Dobře? Zamkni karabin. - Zamčená.
Ten chlap se zajímavě usmívá.
Jo, vidím vás. Vidíš ho? Říká si: „A sakra.“
Říká si: „Tarek to dělá zas.“
Dobře, na chvíli se postav.
Jo, víš, jak to myslím?
- Jo, zatáhni to pod sebe. To je ono. - No teda!
To je ono.
- Jsi na spodním, že? - Ach jo.
- Jo jsem. - Nebo na horním?
Ach jo. Vylezl jsem dva centimetry.
Vylezl jsi výš, než sis myslel.
Jo, vylez trochu výš.
Tohle posuň nahoru a odsud to uvolni.
To je ono.
Dobře, teď se můžeš opřít.
- Takhle? - Jo.
Dobře. Jak daleko, ještě třikrát?
Tak čau za hodinu.
O HODINU A 37 MINUT POZDĚJI...
Páni, to bylo…
Zacu, je to tam vysoko?
Neslyším tě.
Cože?
- Máme to. - Jo.
Po chvíli mi to začalo jít.
Odlehči se. Jo, zvedni koleno.
Jo, začíná ti to jít.
Jo!
- Velmi působivé. - Slézt bude...
Mnohem jednodušší.
Díky, že jste přišli do Amazonie. Moc to znamená.
Díky, žes nás tady provedl.
- To byl neskutečný den. - Tak jo.
Tak jo. A brzy se uvidíme.
- Měj se. - Čau, brácho.
Dneska prozkoumáme další zdejší dávnou tradici.
NADACE AYAHUASCA MISHANA, PERU
Ayahuasca je asi nejvíc proslavená
a nepochopená rostlina v amazonské džungli.
Uvařená směs stonků a listů vytváří silný
vize vyvolávající halucinogen,
který vás vezme na cestu, která může trvat až 12 hodin.
S vhodným zařízením a zkušeným šamanem
mohou hosté zažít biografické vzpomínky z minulosti
a také mít pravé duchovní procitnutí do budoucnosti.
- Zacu. - Těší mě.
Ahoj, těší mě.
A tohle je zakladatel Nadace Ayahuasca,
Carlos.
Jak jste se rozhodl sem přijet a založit tohle centru u téhle vesnice?
Byla jsem na tom špatně. Byl jsem závislý na heroinu,
Šlo to se mnou s kopce.
Jednou v noci
jsem se probudil v autě pod vodou, sjel jsem...
Při řízení se mi zatmělo a sjel jsem do řeky.
A v tu chvíli jsem se probudil a říkal jsem si:
„Musím něco udělat, nebo umřu.“
A naštěstí jsem přijel sem, vypil Ayahuascu
pětkrát se šamanem a už jsem si nikdy heroin nedal.
Ale nejen to, uvědomil jsem si,
proč jsem chtěl brát heroin.
Víte, jaké traumata v mém životě byla
a já se přes ně dokázal přenést a vyřešit je.
A bylo to neuvěřitelné.
Šaman řekl, „Víš, máš potenciál být léčitelem
a tohle je tvoje cesta.
A jestli chceš, můžeš se mnou tady žít a já tě budu učit.“
A mé zážitky potom byly tak hluboké,
že to bude znít šíleně, ale duchové mi říkali:
„Ano. Tohle bys měl udělat.“
A tak jsem řekl,
že to udělám.
Hustý!
- Jsem rád, že jste tady. Díky. - Díky.
Jak je to dlouho?
To bylo před 15 lety. V roce 2000... V lednu 2004.
Přestěhovala jsem se sem, žil se šamanem v jeho domě
s jeho rodinou v takovém hliněném domě...
- Páni. - ...asi čtyři roky.
Žádná tekoucí voda.
A jen jsem se učil tradice.
Turismus kvůli Ayahuasce je velký.
Lidé z celého světa jezdí na speciální léčbu v deštném pralese
v táborech v amazonské džungli, jako je tenhle.
Tohle je obřadní prostor. Říká se mu maloka.
To je nádhera.
Je požehnání, že jsem tohle místo našel a a mohl s těmi lidmi pracovat.
Lidé, se kterými pracujeme, jsou úžasní.
Ne každý přijde na obřad Ayahuasca.
Existují jiné rostlinné
kúry, které nejsou psychoaktivní, a taky je zde dělají.
Ayahuasce se dostává tolik pozornosti,
ale nedá se s ní vyléčit všechno.
Ayahuasca je důležitá složka.
Je to emocionální, psychologická i spirituální složka,
ale nemoci mají i fyzickou realitu.
- Jasně. - A i ta potřebuje léčbu.
A tak vám chci ukázat některé z našich kúr, které děláme,
a jsou to velmi silné léčebné procedury.
A ty rostliny jsou v té tradici stejně důležité.
Proto vám chci některé ukázat
a možná je můžete i sami zažít.
- Paráda, jak to uděláme? - Pojďme dolů.
Tomuhle říkáme „kuchařská chata“. Nebo naše „parní koupel“.
- Vypadá jako středověká... - Jo, že? Pranýř.
No, máme hrnec, ve kterém se vaří sedm rostlin.
A každá má specifickou vlastnost.
Kdo vám ukázal tu kombinaci? Byl to šaman?
- Ano. Jo. Jasně. - Super.
Tohle je obecné léčení.
Takže tam dáte těch sedm rostlin,
některé vás ochrání, některé vám rozproudí krev,
jiné vám krev očistí a některé vám otevřou ducha,
jako listy Ayahuascy.
A tak, když je zkombinujete, máte výsledek.
- Teď se kroutí. - Jo, kroutí se.
Takže je vaříme, aby byly hezky pod parou...
- Páni. - ...a pak
v té páře sedíte, jak dlouho jen můžete,
a pak přijde šaman a provede malou kúru, která...
Uzavře tu léčbu.
- Zkusíme to? - Jo, jen tam skočíme?
Jo, dojdu pro šamana.
Všechny kúry provádí curandero, neboli průvodce.
Obřady a procedury se předávají
z generace na generaci
šamany, jako je on.
Tohle je Don Miguel.
A venku jsem pro vás připravil něco super.
- Hezký. - Kouřová koupel.
Super. Jdeme na to.
Kouřová koupel. Vykuř mě z toho.
Prvním krokem je sprcha, která očistí tělo a otevře póry.
- Nohy nahoru? - Jo.
Takhle? Dobře.
Ahoj za hodinu, Zacu.
Cože?
Máme záchranné slovo?
Záchranné slovo je „ocelot“.
Jak dlouho mám pod tou věcí být?
Tohle se jmenuje Palo Santo.
Je to dřevo stromu.
Spálíme ho, uděláme z něj kouř a ty se v něm vykoupeš.
Jo. Trochu teplé na moje nádobíčko.
Poslední krok je kouřová koupel
z posvátného tabáku, která očistí ducha.
Jsou to silné věci, že?
- To si piš. - Jo.
Zvlášť když máte pocit, že se nad vámi vznáší temný mrak.
Pomáhá ho rozehnat.
Jaká byla pára?
- Jo, fakt super. - Jo, super.
Paráda.
Takže tohle je Kushma.
Tohle nosí curandero při obřadech…
Byl to nezapomenutelný zážitek.
Od superpotravin s Tarekem
po duchovní léčivé rostliny s Carlosem,
Mám pocit, že jsme se jen dotkli toho,
proč musí být tato úžasná džungle chráněna.
Teď je čas zamířit zpátky do rušného města Iquitos.
Ahoj, Darine. Tady máma. Viděla jsem ve zprávách...
SANDY DARINOVA MÁMA
Evakuovali nás. Celá naše čtvrť je zničená.
Darine, tady Tony. Prosím, zavolej mi.
TONY DARINŮV KAMARÁD
KONEČNĚ SE DARIN DOZVĚDĚL NĚCO O OHNÍCH VE WOOLSEY.
SHOŘELO 96 949 AKRŮ PŮDY.
EVAKUOVALI 295 000 LIDÍ.
ZAPOJILO SE 3 242 HASIČŮ.
BYLO ZNIČENO 1 643 BUDOV.
VČETNĚ DARINOVA DOMOVA
Ahoj. Tady Eliza.
Moc mě mrzí, co se stalo.
Já se fakt… Pořád na to musím myslet..
ELIZA DARINOVA BÝVALÁ ŽENA
...na tebe a jak se asi cítíš.
PŘEDTÍM
Tohle je tak smutné.
Prostě, jsem tady pro tebe a myslím na tebe.
Volala mi exmanželka.
- Vážně? Co říkala? - Jo.
- Říkala, že je jen… Mě podpoří... - Dobrá.
Žila tam se mnou, takže jí to taky zlomilo srdce. Takže...
To je hrůza, chlape.
Přišla mi zpráva od Lairda
a on udělal pár fotek a je to... Je to prostě černý.
Koho by napadlo, že náš poslední cíl
zastíní tak tragické zprávy?
Jak řekl Darin, aspoň to byly jen věci.
O jeho psa bylo postaráno a nikdo z jeho známých se nezranil.
Nedokážu si představit, jak se Darin cítí.
Nabídli jsme zrušit zbytek natáčení a vyrazit domů.
Ale Darin trval na tom, že nemůžeme nic změnit,
takže pojedeme dál.
- No... - Nejlépe se cestuje tuk-tukem.
Tuk-tuk.
V Indii tomu říkají „rikša“.
- Nejsme v Indii, Darine. - Nejsme.
- Ne. - Kde to jsme?
Jsme v tuk-tuku.
Někdy kamarádovi nejlépe pomůžeš tak, že sedíš a posloucháš ho.
Nemám nic než to, co mám ve svým zatraceným kufru,
Neskutečný.
A tak nějak jsem rád, že jsem na téhle misi,
a jsem rád, že tohle dělám, protože to má smysl
a necítím se tak bezmocně, že vidím svůj dům hořet.
A víš, co mě štve,
když tu teď takhle sedím?
Jak to máme na očích, že se planeta mění.
Máme to na očích a naše domovy hoří.
Nejde nutně o globální oteplování,
ale pravdou je, že naše planeta je jiná.
Dneska jsme na řece,
tihle lidi, kteří žijí v Amazonii,
doslova říkají:
„V posledních letech se tolik věcí zásadně změnilo.“
- Ovlivňujeme naši planetu... - Jo.
žijeme neudržitelným způsobem,
a to ovlivňuje životy lidí.
A teď to přímo ovlivnilo můj život.
Prostě do prdele.
Je to brutální a ani nevím, jak to zpracovat.
Víš, co potřebuju? Potřebuju rozptýlení.
Jo. Jo.
Darin vybral tuto restauraci, protože jeho kamarád Tarek
jim dodává většinu produktů,
včetně Darinovy oblíbené
camu camu šťávy.
- Nádhera. - Má spoustu vitamínů C.
Na zdraví.
- Tak na nové začátky. - Díky.
- Je to pořád dobré. - Je to tak dobré.
To vypadá úžasně.
- Tohle je ceviche. - Aha.
Ale tohle je ceviche z palmového jádra.
Ano, je tu trochu… A ta šťáva je z camu camu.
- Nádhera. - Je v tom citron, cibule a kukuřice.
- Dobře. - Bon appétit.
- Páni. Nádhera. - Jo.
Vidět, jak ti šéfkuchaři integrují tento deštný prales,
to úžasné ovoce, které jsme viděli,
a tak krásně nám ho naservírovali, to je úžasné.
Vynikající.
V menu je něco výjimečného a všichni chtějí, abych to zkusil.
Budeme jíst červy?
Taky na to přijde.
- Prosím? - Jsou tam červi.
- O tohle se podělíme? - Páni.
Tohle je naše suri.
Miluju suri.
- Miluješ? - Já ne.
- Jo, je to výborné. - Je to vynikající, ne?
- Jo. - Jen do toho.
Tohle musíš zkusit.
Co se z nich stane, když...
- když je neuvaří? - Jsou jako brouci.
Brouci.
Tohle je suri,
nebo „červi“, což je v Peru velmi populární.
Nemusíš to jíst.
Už jsem se rozhodl, jen mi to trvá.
Doufám, že to má omáčku.
Je to jen na tobě.
Je to lepkavé.
Jo, jsou to slizký červí střívka.
Jo.
Promiňte, tohle je suri.
- Ale no tak. - Koukni na to.
- Co to sakra je? - Jak se to tak hýbe?
Je to mastné jako máslo.
Jo, je to jako máslo, jen se to hýbe.
Zůstaň tam, prcku.
- Jí to někdo živé? - Jo.
Vážně? Je to jako pochoutka?
- Odlož ho. - Musím je sníst všechny?
- Ne. - Promiňte.
- Jackie! Jackie! - Jo! Jackie!
- Do toho! - Ale chci toho malého.
Panebože.
Kousla do ocasu.
- Mikeu, chceš hlavu nebo ocas? - Teď fakt potřebuju vodu.
Vlastně to chutná celkem dobře.
- Chutná to jako teriyaki. - Je to trochu uzené.
Je to mentální blok textury.
Můžu to ochutnat?
- Hlava je křupavá. - Chutná jako teriyaki.
- Šťavnatější, než jsem čekal. - Jo.
Je to všechno zelenina.
- Žijí na stromech. - Pořád si říkáš, že…
Ne, jsou ze 100% zeleniny.
a teď se ti svíjí v žaludku.
Něco mě v žaludku šťouchlo, tak přemýšlím, jestli to bylo klepítko.
Jo, to udělal z posledního dechu. Říkal si: „Já toho chlapa dostanu.“
Myslíme, že je mrtvý…
Je fakt šťastný. Snědl jich hodně.
- Vem si to. Děkuju. - Perfektní.
Díky, zlato.
- Hola. - Ahoj. Hola.
Tohle je Amazonské záchranné centrum,
rezervace, která se věnuje léčení, rehabilitaci a návratu
zvířat z amazonského deštného pralesa.
Zaměřují se hlavně na kapustňáky.
- Takže tady máme dva kapustňáky. - Páni.
Vidíte to. A mají dobrý smysl…
Vypadá jako pes.
Kapustňáci jsou pro přírodu velmi důležití,
- protože jedí tyto rostliny. - Co to je? Co to jedí?
Je to vodní rostlina, guama.
Na místech, kde zabili příliš mnoho zvířat,
jsou řeky plné této rostliny. Teď je jich až moc.
Tito oddaní lidé
tvrdě pracují na návratu rovnováhy a vzdělávání veřejnosti.
Rozdali jsme pár rukavic. Musíte držet jeho bradu nahoru
a krmit ho pravou rukou, tou silnou rukou.
A je to kravské mléko?
- Je to kozí mléko. - Aha.
Protože nesnáší laktózu.
Nesnášíš laktózu. Já taky, kamaráde.
Jo.
- Páni. - Takže lidé jsou jejich největší hrozbou?
- Lidé jsou jejich největší hrozbou. - Páni.
Kapustňáci nejsou jediná zvířata, která jsou tady v Záchranném centru.
Existuje mnoho stvoření, kterým lidé ubližují a ničí jim domovy.
- Páni! Podívejte! - Podívej se na to.
- To je pravěké. - Je to jako pravěká želva.
Nejdivnější želva na světě.
Jo, jsou taky z černého trhu, kde je nelegálně prodávali.
A přinesla nám ho policie.
Za tři měsíce jsme jich pustili 50 na svobodu.
- Páni, 50? - Úžasné.
Padesát, jo.
Co tenhle prcek, co tu vykukuje?
- Podívej. - Jak to jde?
Máme tu tři vydry.
Jsou to nepřátelé rybářů, protože jsou velmi inteligentní.
Rádi tento druh loví kvůli kožešině.
Zabíjí jejich matky a ty malé si nechávají jako domácí mazlíčky.
Ach jo.
- Jsou kvůli tomu ohrožené? - Ano.
Pracovat tady musí být naplňující.
A frustrující,
když neustále bojují proti pustošení pytláků,
odlesňování
a všem dalším problémům, kterými lidé ničí deštný prales.
Je tak důležité, aby lidé z celého světa
věděli, že v Amazonii tento druh existuje.
Starat se o kapustňáky je důležité.
- Naprosto. - Velmi cenná část ekosystému.
- Jo. - Odvádíte úžasnou práci, lidi.
Tohle je fakt úžasné. Díky moc.
Díky moc, že jste nás navštívili a že vyprávíte náš příběh.
- Díky moc. - Díky.
Mějte se. Ciao.
Dobře. Mějte se.
Gracias. Děkuju.
Celý tenhle projekt byl úžasná cesta.
Bohužel všechno jednou končí.
Míříme na letiště, abychom letěli domů,
kde konečně zpracujeme tenhle poučný zážitek.
Tahle cesta, na které jsme, jsem fakt rád, že jsme do toho šli,
a jsem taky...
prostě sakra hluboce bolestně zasažen...
vším, co jsme viděli.
Je to skoro nesnesitelné.
Čím víc toho víš, tím víc si uvědomíš, jak...
zranitelná...
je tahle planeta. A měli bychom si toho být vědomi na každém kroku.
- Jo. - Chápeš?
Nechápeme náš obrovský dopad na svět.
Sakra, byli jsme v Portoriku, kámo.
Nejsme odlišní.
Ti lidi byli prostě zničení.
Jsme všichni sakra stejně vystavení tomu, že se kdykoli může něco stát.
Já osobně jsem přišel o dům,
rozjedu to naplno a pokusím se tuhle planetu roztočit,
abych pomohl lidstvu a matce Zemi,
která nám jasně dává najevo,
co se sakra děje.
Souhlasím.
Je šílený myslet na to, jak to všechno začalo.
Zavolal jsem Darinovi, protože se mi líbilo, co říkal.
Netušil jsem, jak daleko mě ta zvědavost dovede.
Máš všechny ty lidi, co tě následují.
A řekl jsi mi to velmi jasně, což mě zasáhlo přímo do srdce,
a já si říkal: „Chci to použít pro dobrou věc.“
V tu chvíli jsem si říkal: „Kámo,
my fakt můžeme něco udělat“, protože…
je to tak...
Je to tak intenzivní.
Vidíš všechny ty sračky,
jakože se rozhlédneš a...
tolik lidí toho moc nemá.
A je to fakt depresivní.
Až lidé otevřou oči a uvidí svět za Spojenými státy
a za jejich malými komunitami...
Já jen...
Nevím proč...
Přesně tak, chlape.
Tolik jsem cestoval, víš, a prostě jedu a zažívám tu kulturu
a nikde sakra nefotím ani nic,
ale něco se naučím,
a to je produkt setkávání se s lidmi,
a mohl bys to předat dál, kdybys měl kameru a natočil to,
byl by to příběh.
Takže je hezké mít… Díky našemu týmu. Všichni tady…
- Panebože. - Tak úžasní,
že s námi chodili do zákopů.
- Nebáli se zašpinit, onemocnět, kašlat... - Jo, probojovat se tím.
...škrábnout se při prolézání džungle, zpotit se až na zadek, nevyspat se.
Tihle kluci a holky jsou úžasní.
- Hrdinové. - Jsou jako rodina...
Jo, máme na téhle cestě štěstí.
Čím víc se učíme a čím víc toho vidíme,
tím víc otázek máme.
A mám pocit, že se nám otevřelo nekonečné množství dveří.
Zdá se, že čím víc toho vykopeme, tím víc toho vyjde na povrch.
Jsem tak nabuzený, chci to dotáhnout ještě dál.
Rozhodně.
No, bude skvělé vidět, jak se ta planeta roztočí.
Nebo aspoň získáme trochu pozornosti.
My jsme tady. Je to šílený. Jsme tu všichni.
- Jo. - A musíme se o to tady starat.
Musíme žít šťastně, být zdraví, postarat se o planetu.
Tohle bylo dobrodružství mého života.
Nemůžu si pomoct, ale tyhle zážitky si s sebou všude nosím.
Už se nikdy na lahev vody nebo vypínač nepodívám stejně.
Když vidím betonovou zeď, chci, aby to byla zelená zeď.
Když vidím prázdnou střechu, chci ji zakrýt solárními panely.
Najednou se zastavím a chci vědět všechno, co můžu,
o každém kousku jídla, co jím.
Vážně, co to je? Odkud to je?
Kdo to vypěstoval?
Zachází s nimi dobře?
Jsou šťastní?
Je to ohromující.
Ale musím to udělat.
Máme tu jen chvíli.
I když se dožijeme stovky,
uteče to jako voda.
Já chci něco změnit v tom čase, který mi je dán.
Máme to krásný svět.
Tak ať nám vydrží.
MALIBU, KALIFORNIE
NÁSLEDUJÍCÍ DEN.
Panebože.
Sakra!
Panebože.
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková