NETFLIX-SARJA
Täällä ollaan taas.
Oikeasti?
Valmistaudu uusiin seikkailuihin.
Meillä on vain pari yritystä.
Takana on pari hullua vuotta, joten kerron tärkeimmät.
Darinin talo paloi Malibun tulipaloissa,
mutta hän rakentaa uuden ympäristöystävällisen unelmakodin.
Annan maan puhua.
Niin hullulta kuin se kuulostaakin. Sitten teen tästä maailman parhaan paikan.
Sillä välin -
hän asuu jurtassa.
Vuoden 2020 alussa lähdin ystävieni luo pariksi viikoksi.
Halusin rentoutua ja surffata.
Ja sitten, pam!
Saisin kuulemma lomailla pari viikkoa pidempään.
Se venyi pariksi kuukaudeksi.
Ensin tunsin olevani jumissa, sitten rakastuin tähän maahan.
Halusin läheisteni kokevan kauneuden, joka vei sydämeni.
Tällä mantereella on vähän erilaista. Se on saari.
Täällä suhtauduttiin tiukasti eristykseen, rajoituksiin ja maskeihin.
Hei.
Rauhoituhan nyt.
Tartuntojen ja kuolemien määrä pysyi suhteellisen alhaisena.
Kuvausten aikaan oli turvallisinta, että porukka tulisi luokseni.
Ja niin siinä kävi.
On hotellikaranteenini yhdeksäs päivä.
Kuin Päiväni murmelina.
Meni vähän suuhun.
Tällä kertaa sukellamme maailman kuudenneksi suurimpaan maahan.
Sen biomit, ilmasto ja organismit ovat ainutlaatuisia.
Jessus!
Katamme mahdollisimman suuren alan vuorenhuipuilta…
Kiva toimisto.
…valliriutoille ja maistamme parhaita paikallisherkkuja…
Jestas.
…mahdollisimman lähellä lähdettään.
Hyvälle vedelle.
Tapaamme huippuinnovoijia.
Se kerää, kokoaa ja jakaa sen ympäri biosfääriä.
He etsivät puhtaampia, parempia ja kestävämpiä elintapoja.
Tällä mantereella opitut asiat palvelevat koko planeetan mikrokosmosta.
Tässä jaksossa keskitymme elinympäristön suojeluun.
Oletpa pikkuinen.
Tapaamme maan johtavat ekosoturit.
Oma Jurassic Parkimme.
Seuraamme, miten he suojelevat kaikkea eläimistä maatalouteen.
Viimeinen kuoppainen etappi. -Sinne meni.
Huomaamme, miten kaikki johtaa takaisin meihin.
Jaamme nimittäin saman elinympäristön.
Näettekö? Maapallo. Siellä me asumme.
AV-merkki.
Tapaamme jälleen!
Kaksi viikkoa meni, ja karanteenit on lusittu.
Työryhmä on koolla.
Hei! Mitä kuuluu?
Kiva nähdä. -Niin onkin.
Olen innoissani. Pistetään paremmaksi.
Mitä kuuluu? Kurkit kameran takaa. Kiva nähdä.
Pitkästä aikaa.
Entä tukka? -Tallessa on.
Nopea historiakatsaus.
OLET TÄSSÄ
Australian aboriginaalien kulttuuri juontaa 60 000 vuoden taakse.
Nykysukupolvet jatkavat ikivanhoja tapoja ja rituaaleja historiaa vaalien.
Australiassa on noin 500 erilaista aboriginaaliryhmää,
joilla on omat kielensä ja tapansa.
Yksi yhdistävä perinne on tervetuliaisseremonia.
Tavan mukaan yhteisön maille mentäessä -
on esiteltävä itsensä, ilmoitettava aikeensa -
ja pyydätettävä lupaa kunnioituksen osoituksena.
Ennen brittikolonisaatiota -
Australia koostui kokonaan alkuperäiskansoista, tai joukoista,
kuten aboriginaaliyhteisöt itseään kutsuvat.
Nämä ihmiset ovat darug-kansaa,
jonka juuret johtavat mantereen alkuaikoihin asti.
Tunnustamme näin heidän maansa sekä heidät seudun ensimmäisinä ihmisinä.
Tervetuloa rinkiin, veljet. -Kiitos.
Minun leirissäni olette minun suojeluksessani.
Kun ylitätte rajan -
ja kuljette savun läpi,
kuulutte meihin.
Pyytäisin esittelemään itsenne sedille -
ja kertomaan, miksi olette täällä.
Olen Zac. Synnyin San Luis Obispon piirikunnassa Kaliforniassa.
Tulin oppiakseni,
saadakseni perspektiiviä ja näkemystä kulttuuriinne ja kansaanne.
Ollakseni läsnä ja yhteydessä.
Kaunista. Kiitos, veli.
Olen Olien. Etunimi on Darin.
Synnyin Yhdysvaltain Minnesotassa.
On kunnia olla täällä. Tunnen elementit vahvoina.
Olen nöyränä ja kiitollisena edessänne.
Tämä rituaali on yhteydessä alkuperäisiin seremonioihin,
kun naapuriheimon jäsenet kulkivat vierasleirien läpi.
Tuli on hengellinen ja savu puhdistaa.
Pahat henget, joita vierailijat kantavat, savustetaan pois.
Matkaajat ovat puhtaita ja valmiita jatkamaan matkaansa.
Puhdistakaa yhteytenne, Darin ja Zac, isä Taivaalle.
Vedämme savua päämme päälle.
Puhdistamme yhteytemme äiti maahan, joten puhdistamme jalkamme.
Puhdistamme kaikki kehomme osat, joissa on uuden alun aika.
Savu menee sinne, minne sen kuuluu mennä.
Haluaisin antaa kankaanpalan, joka on seremoniallinen panta.
Oranssi väri symboloi sitä, että veri tulee maasta.
Isoisä Aurinko on kaikkivaltias isoisämme,
joka yhdistää meidät.
Haluaisin suojella teitä täällä olonne aikana.
Zac ja Darin, nouskaa seisomaan.
Seremoniapanta on uhrauksemme teille.
Se toivottaa teidät tervetulleiksi maalle, jolla kuljemme.
Tämä on okraa, joka suojelee teitä pahalta.
Minun kielelläni sanotaan warami. Eli "tervetuloa".
Vanhimmat antoivat siunauksensa sekä neuvoja matkamme alkuun.
Haluan laittaa arvokkaimman elimeni omaasi vasten.
Sydämestä sydämeen. -Ihanaa.
Tervetuloa, veli. -Kiitos.
Kiitos.
Tervetuloa.
Ja samoin, Zac.
Sydämestä sydämeen. -Kiitos.
Rakkaus nostaa meidät kaiken yläpuolelle. -Niinpä.
Tervetuloa luokseni. -Warami.
Olemme tervetulleita. Koko porukka.
Koko tiimi kävi seremonian läpi, ja kaikki herkistyivät.
Tämäkin on uusi alku.
Parantaaksemme sarjan teosta aiheutuvaa hiilijalanjälkeä -
ja suojellaksemme osaltamme planeettaa, teemme pari muutosta.
Tuo on täysin sähköinen.
Onko?
Upea.
Uusi kulkupeli.
Joissakin maastoissa luotamme hybrideihin,
mutta tämä uusi lelu sähköistää matkamme.
Freesi. Mieletön.
Älytön. Ajatko sinä?
Joo.
Ajetaanko Mitchin yli?
Ei kai sentään.
SKARPPAAJA
AV-merkki.
Joko mennään, Zippadeedoodaa?
Kunhan pysyn oikealla puolella tietä,
tai siis vasemmalla puolella… Tiedätte kyllä.
Tämä on huippu. -Aja sinä, minä nukun.
Kauniita unia.
Kun aloitamme elinympäristön suojelumatkamme,
haluamme kunnioittaa koskemattomia alueita -
niin kuin luonto tarkoitti. Vain 100 kilometriä Sydneystä länteen -
sijaitsee maailmanperintökohde, Greater Blue Mountains.
Tämä majesteettisen kaunis alue -
on lukemattomien harvinaisten ja uhanalaisten lajien koti.
Katsopa tuota.
Ihan mieletön paikka.
Yksi alue on varattu puistoksi,
jossa saa retkeillä, patikoida ja matkailla.
Ioniq vei meidät sinisille vuorille.
Kaltaisillemme seikkailijoille Dan tarjoaa unohtumattoman elämyksen.
Mukava tavata. Dan. -Terve.
Kiva toimisto. -Vai mitä.
Nyt ei patikoida vaan kiivetään kanjonissa.
On uskomaton etuoikeus asua ja työskennellä täällä.
Allamme aukeaa Jamison Valley.
Ja kuten sanotaan, warami mittigar.
"Tervetuloa, ystävät" darugien kielellä, joille seutu alun perin kuuluu.
Ihan epätodelliset jyrkänteet. -Uskomatonta.
Menemme Empress Canyoniin.
Se on yksi alueen parhaista kanjoneista.
Täällä on satoja kauniita solia,
kapeita railoja hiekkakivikallioiden välissä.
Vesi syöksyy niistä läpi.
Laitamme märkäpuvut, kypärät ja valjaat.
Otamme mukaan raskaita köysiä.
Hyppelemme kiviltä ja uimme.
Kaiken kukkuraksi laskeudumme köyden avulla -
30-metrisen vesiputouksen huipulta.
Mikäs siinä. Hoidetaan homma.
Tehdään se. -Siistiä.
Mahtavaa.
Yksi syy, joka teki alueesta maailmanperintökohteen,
on luonnon monimuotoisuus.
Ja etenkin Australian ikonisin puu, eukalyptus.
Seudulla on noin sata eukalyptuslajia.
Se on hämmästyttävä määrä suhteellisen pienessä osassa Australiaa.
Se on aika siisti puu. -Älytöntä.
Onko alueella paljon luonnonlähteitä?
Täällä on riippuvia soita, joita voi nähdä pystysuorilla kallioilla.
Ne ovat valtava vesivarasto, joka suodattaa vettä.
En tiedä, joitteko Sydneyn hanasta, mutta juomavesi on maailman makeimpia.
Sen lähde on täällä.
Tämä on erilaista elinympäristön suojelua,
suojelualue, jonka kauneutta sukupolvi toisensa jälkeen saa ihailla.
Useimmissa maissa on kansallispuistojärjestelmä.
Tällä hetkellä noin 15 % maapallosta on turvattu kaikenlaiselta muokkaamiselta.
Olimme äsken kauniissa, kuivassa eukalyptusmetsässä.
Huomaatte nyt, että olemme aivan eri paikassa.
Olemme lauhkeassa sademetsässä.
Täällä on yhä viileää ja märkää kuin muinaisessa Gondwanassa.
Gondwanan muinainen kasvillisuus sinnittelee täällä,
kautsupuut, saniaiset, sassafrasit.
Tämä on oma Jurassic Parkimme.
Täällä päin maata eli dinosauruksia.
Laskeuduimme vain parisataa metriä, mutta kuljimme 100 miljoonaa vuotta ajassa.
Pelkkä Jurassic Park riitti minulle. "Emme säästelleet."
Kanjonointi on paras tapa tutkia tarinaa.
Suoraan sisään. -Niin.
Etsitään tasainen paikka.
Puetaan märkäpuvut, kypärät ja valjaat.
Dan piti pitkän turvapalaverin ja opetti käyttämään varusteita.
Tähän ei kannata ryhtyä ilman ammattilaista.
Kanjonointi on vaarallista, jopa tappavaa, ellei tiedä, mitä tekee.
En sano, että mekään tietäisimme,
mutta ainakin Dan tietää.
Tähän pitää sitoutua kunnolla.
Vetäkää täysillä. -Joo.
Yy, kaa, koo!
Tämä on kuin tyky-päivillä,
kun kaadutaan taaksepäin kollegan käsivarsille.
Mutta täällä ei oteta koppia.
Vaikuttaa huonolta idealta.
No mutta, syteen tai saveen.
Hitaasti.
Otetaan luku.
Kaikki selvisivät.
Sitä varten kuppi on.
Kukaan ei kadonnut tai loukkaantunut.
Voi kiitos. Ihanaa.
Juhlimme selviytymistä lämpimällä teellä -
ja valmistaudumme finaaliin.
Laskeudumme -
satametrisen vesiputouksen huipulta.
Kääk.
Laskeudu alas. Jalat edellä.
Hyvä. Ja matkaan.
Onko valmista? -Jep.
Selvä.
No niin, Zac. Ala peruuttaa hitaasti.
Sitten istut valjaisiin.
Okei.
Jalat haralleen. Hyvä.
Tässä vaiheessa mietin, mikä elämäni virhe johti tähän.
Oli miten oli, nyt ei peräännytä.
Hyvä! Alas vain!
Hienosti meni!
Jestas, minä selvisin.
Me kaikki selvisimme!
Loistotyötä, tiimi.
Useimmissa maissa on suojelualueita,
jotta osa maasta säilyy rakentamattomana ja puhtaana kaikkien iloksi.
Alueita saa silti tutkia ja ihastella tavalla tai toisella.
Mutta moni haraa vastaan.
Kaupalliset grynderit, fossiilinen polttoaineteollisuus ja muut -
etsivät alueita, joilla on hyödyntämättömiä resursseja.
Kansallispuistoja voi suojella lahjoittamalla aikaa ja rahaa.
Niissä kannattaa myös vierailla tilaisuuden tullen.
Sen muistaa koko elämänsä.
Ajamme puolitoista tuntia vuoria kierrellen -
toiseen suojeltuun puistoon.
On olemassa muutama periaustralialainen eläin -
alkaen koalasta.
Niitä kutsutaan virheellisesti "koalakarhuiksi".
Ne eivät ole karhuja, vaikka näyttävätkin söpöiltä pehmoleluilta.
Ennen kantaa tuhonneita metsäpalojakin -
laji luokiteltiin vaarantuneeksi.
Heippa.
Mitä kuuluu? -Hyvää.
Koalakantaa tutkii ja toivottavasti myös elvyttää -
Science for Wildlife -yhdistyksen upeat luonnonsuojelijat.
Smudge. -Hei, Smudge.
Tulitkin moikkaamaan. -Terve.
Smudginaattori.
Kerron etukäteen.
KOALAKOIRA
Smudge on kiltti poika.
Mutta alueella saattaa olla myrkkyjä,
joten Hannibal Lecterin kuonokoppa on sen omaksi turvaksi.
Smudgella on siis jokin kyky.
KOIRANKÄSITTELIJÄ
Se löytää koalankakat.
Jopas.
Aivan. Smudgen supervoima on haistaa koalankakat.
Missä on koalankakkaa, on koaloja.
Ja ne kiinnostavat meitä.
Ovatko ne siirtyneet paljon?
Tuli tuhosi 80 % maailmanperintökohteesta. Pelkäsimme menettäneemme valtaosan.
Mutta alue on mäkinen ja jyrkkä.
Tuli laantui välillä eikä aina polttanut latvustoa.
Niitä voi olla vaikea nähdä. Tässä latvusto on harvanlainen.
Alue, jossa on eniten kakkaa, on koalojen suosiossa.
Löytämällä runsaimmat sontaröykkiöt -
voidaan tutkia, mitä alueita koalat suosivat.
Löytöjen perusteella pyritään luomaan koalaystävällisempiä elinympäristöjä.
Tutkimme tähän suuntaan.
Koira tutkii hehtaarin alueen 15 minuutissa.
Se on nopea.
Eli 2,5 aaria vartissa? -Niin.
Hyvä, Smudge.
Tutkimme, miksi koalat selviytyivät tässä maastossa.
Mikä näissä olosuhteissa oli sellaista.
Pyrimme suojelemaan alueita, jotta kanta elpyisi metsäpaloista.
Eläimiä on enää murto-osa.
Tällaisissa paikoissa toivo herää.
Toivolle on aina kysyntää.
Ja koira on valmis auttamaan. -Niinpä.
Valmiina? Hommiin!
Smudge hoitaa hommansa nuuskimalla koalojen hommia.
Löytyikö? Hyvä poika.
Se oli siinä. -Eikä!
Täh?
Kävipä nopeasti.
Juku. Hyvä!
Hyvä poika!
Onpa iso.
Kyllä. -Siinä se on.
Hyvä, Smudge!
Hyvä poika. -Tosi hyvä!
Siis täh?
Ihan mieletön! -Vähän vajaa.
Pelkkä nokare. -Ihminen ei voi mitenkään huomata tätä.
Ei.
Se oli siistiä.
Työmme helpottuu. Se on vähän hapero.
Vähän kulahtanut.
Jatketaanko? -Katsotaan, mitä löytyy.
Tänne, Smudge. -Mahtavaa.
Kikkare on siis vanha. Smudge pystyy parempaan.
Löysitkö toisen? Hyvä. -Löytyi.
Se on aika outo. -Rimpula.
Niin. Se on sisältä ok. Ja haisee hyvältä.
Ne erottaa siitä, että jos haistaa opossumin kakkaa,
alkaa yököttää.
Koalankakka tuoksahtaa eukalyptukselta.
Mitä tiedät koalasta tämän perusteella?
Se on pienempi, varmaan nuorukainen.
Koon perusteella.
Nämä naiset tietävät sontansa.
En uskonut haistelevani kakkaa. -En minäkään.
Ei siinä mitään.
Vähän kakkaa.
Ummehtunut tuoksu.
Tuoksuu erilaiselta kuin eukalyptus. Ihan paskalta.
Eihän!
Älä viitsi.
Etsitään opossumi.
Niin etsitäänkin. -Voit vertailla.
Haistahan, kameramies.
Et haistanut kunnolla. -Joopa joo.
Varmistuttuamme siitä, että alueella on koaloja,
siirrymme huipputeknisempään lähestymistapaan.
Hei, kaverit.
Terve!
Miten menee? Löytyikö koaloja?
Näyttää siltä, että koala olisi tässä suunnassa.
Mistä tiedät suunnan?
Tässä on digitaalinen ilmaisin.
Se havaitsee koalan VHF-taajuuden avulla.
Luku nousee 98:ään.
Eli koala on tuolla.
Mikä koalassa lähettää signaalin?
Sillä on VHF-panta.
Onko niillä kaikilla panta?
On.
Ymmärrän. Tämä on kuin Robocopin jäljityslaite.
Mennäänkö? -Kävelläänkö?
Jännittävää. -Etsimme siis oikean koalan.
Ne ovat ohuilla oksilla, joiden luulisi katkeavan.
Siellä ne mutustavat.
Tulkaa tähän, niin näette.
Tuolla se on.
Näetkö?
Jestas. Siinä se on. Ei ihme, ettei niitä huomaa.
Puun latvassa suoraan keskellä.
Tuolla. -Ota linssinsuojus pois.
Jestas. Ilmankos ei näkynyt.
Koalat tekevät hyvin vähän muuta -
kuin syövät eukalyptuslehtiä ja nukkuvat 20 tuntia päivässä.
Se tuijottaa meitä.
Ainakin niiden chillaustaitoa on pakko arvostaa.
Siistiä nähdä ne luonnossa.
Niin. -Nähdään, kamu.
Kiitos seurasta!
Koalojen turvaaminen metsäpaloilta ja ilmastonmuutokselta ei ole helppoa.
Kiitos teille.
Tämä oli hienoa. -Totta kai.
Mutta avokätiset lahjoitukset ja ahkerat suojelijat tekevät siitä mahdollista.
Mahtavaa.
Ja auttaahan Smudgekin.
Kuka on kiltti poika?
Kulttuurien suojelu on yhtä tärkeää kuin elinympäristöjen suojelukin.
Täällä ne kulkevat käsi kädessä.
Lähdemme lounaalle New South Walesin Bargoon.
Joudumme hommiin.
Vähäsen. Kohta näette.
Yerrabingin on aboriginaalien omistama yritys,
joka suojelee maata ja välittää tietoa alkuperäisväestöstä -
nuoremmalle sukupolvelle.
Näin heistäkin voi tulla maapallon varjelijoita.
He tekevät aboriginaalivaikutteista maisemointia,
mutta nyt tutustumme Yerrabinginin farmiin omistajan kanssa.
Tervetuloa Yerrabinginin tilalle.
Kiitos. -Löysittekö helposti?
Joo. Kiva olla täällä.
Esi-isiensä kielellä sana yerrabingin tarkoittaa "kuljemme yhdessä".
Kuljemme Christianin kanssa oppiaksemme tämän maan viljelyhistoriasta.
Näette, että aitaus on täynnä alkuperäistä heinää.
Sitä sanotaan kengururuohoksi.
Ehkä englantilainen kasvitieteilijä näki heinikossa kengurun.
Eivät ne syö sitä. Eikä ruoho näytä kengurulta.
Onko tämä muinainen vilja?
Kyllä.
Alkuperäiset viljat ovat erittäin vaatimattomia.
Ne kestävät kuivuutta -
ja kasvavat helposti ilman lannoitteita tai vettäkään.
Meidän kansamme tekee siitä etenkin leipää.
Eikö käynytkin ilmi, että aboriginaalit viljelivät paljon luultua pidempään?
Aivan. Tulijat näkivät vain hedelmättömän maan.
Varhaiset siirtolaiset näkivät nälkää ruoan keskellä.
Koska se oli heille vierasta. -Nimenomaan.
Alkuperäiset siirtolaiset luulivat alueen kasvavan rikkaruohoa,
vaikka sillä kasvaa luonnollinen ja runsas sato savannitöyhtöheinää,
josta saa mainiota jauhoa.
Maan suojeleminen tarkoittaa sen täyttä hyödyntämistä.
Ja täällä savannitöyhtöheinä -
sopii kestäväksi ja vaatimattomaksi ravinnonlähteeksi.
Kaverimme keksi Grass Grabberin.
Usein kengururuohoa kerätään käsin.
Tällä voimme kerätä siemenet -
muiden lajien ympäriltä niitä häiritsemättä.
Mitään ei haaskata.
Se on periaatteessa korkea ja hyvin herkkä ruohonleikkuri.
Mutta voittaa se kengururuohon käsin nyhtämisen.
Eli kiva juttu.
Haluatko testata? -Joo.
Ja tähän hauskaa musiikkia.
Minun puolestani loppusarja voisi olla tätä.
Hän on elementissään. Katsokaa.
Tuijotamme, kun Darin työntää leikkuria.
Kaksi tuntia myöhemmin. -Niin.
Katsokaa nyt, miten onnessaan hän on.
Siistiä.
Kurkataan sisään. -Kirjaudun ulos.
Tarkistetaan mitä tuli. -Kappas vain.
Vihreät ovat helmihirssiä. Seassa on kaikenlaista.
Siisti juttu. Se toimii.
Nämä viisi länttiä ovat kokeiluja.
He testaavat myös muita alkuperäislajeja.
Kuin männyn neulanen. Sitruunaruohomainen…
Niinpä. Mieletön. -Kuin tom yumia.
Tuoksuu hyvältä. Maatilalla on aina jotain syötävää.
Huippua!
Lounastauko! -Mitä löytyy?
Tein peltileipää. Sitten kokataan.
Työmme hedelmät. Lähinnä Darinin työn.
Kippis kaikille.
Leipä tehtiin kengururuohon siemenistä.
Mieletöntä.
Sopivan jyväistä.
Herkullista. -Kyllä.
Ja tuoretta kurpitsaa.
Kurpitsa on paistunut aamusta asti akaasian siementen kanssa.
Meillä on myös barramundifileitä.
Laitetaan kala lehtien päälle.
Vähän kuin banaaninlehdet aasialaisessa keittiössä…
Aivan.
Mieletöntä nähdä, kun kokataan tulella.
Mutta se ei ole pääruoka.
Meillä on karhurapuja sitruunamyrtin lehtien kanssa.
Karhuravut ovat siistejä.
Littanista äyriäisistä käytetään sanaa "bugs".
Se on osittain hummeri ja osittain scifi-hirviö.
Jestas, että on nälkä.
Onpa outo… -Varo, se on kuumaa.
Tästä Alien sai inspiraationsa.
Hyvä. -Tuleeko muuta?
Kuin jättirapu.
Kulttuuriin tutustuu parhaiten ruoan kautta.
Voi herranen aika. Tämä on elämäni parasta karhurapua.
Ja Yerrabinginin tila tarjoaa aidon kokemuksen.
Tulkaa maistamaan.
Ei pelkästään maansa ja ruokansa puolesta -
vaan kaikessa näkyvän merkittävän kulttuurihistoriansa vuoksi.
Onpa makeaa.
Luonnonsuojelu maistuu yllättävän hyvältä.
Tämä oli uskomatonta. Kiitos kierroksesta ja ruoasta.
Onnea matkaan.
Säästimme australialaisimman suojelutoimen jakson loppuun.
Ajamme 300 kilometriä Sydneystä pohjoiseen -
nähdäksemme yhden maan ikonisimmista olioista.
Eikä se ole kenguru.
Oliko se maantiekiitäjä? Tasmanian tuholainen ja maantiekiitäjä?
Ei, Darin. Ei maantiekiitäjä.
Se vanha piirretty.
Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä. -Aijaa?
Se tornadotyyppikö? Eikö se ollut omansa?
Ei, kun se oli osa Viiksi-Vallua.
Muistatko Viiksi-Vallun?
Lauantaiaamun piirretyt. Ryntäsin täysillä alakertaan.
Sama täällä.
Eli minun ja Darinin tiedot Tasmanian tuholaisista -
perustuvat pääosin piirrettyihin.
Voin silti kertoa,
että Tasmaniassa on enää noin 25 000 pussipirua.
Yksityinen suojeluryhmä Aussie Ark -
yrittää pelastaa lajin sukupuutolta ja palauttaa eläimet mantereelle.
Aussie Ark perustettiin suojelemaan pussipirukantaa.
Mutta he suojelevat myös muita alueen uhanalaisia eläimiä.
Sillä jos yksikin laji katoaa,
vaikutus voi olla dramaattinen ympäröivään ekosysteemiin.
Tervetuloa arkkiin.
Terve.
Tässä on perustaja Tim Faulkner.
Tervetuloa.
Eikä tuo ole pussipiru. -Tämä on Charlie.
Hei, Charlie. -Vaan koala.
Terve.
Otapa tästä.
Kaksi uhanalaista pussiliito-oravaa.
Pussieläimiä. -Mitä hittoa?
Ja joku satunnainen pikkueläin taskussa. Mikäs siinä.
Se on pikku Petey.
Mitä housuntaskussa on?
Niinpä. Tämä on sen Gumnut-sisko.
Siistiä. Hei, Gumnut. -Muru.
Oletpa pikkuinen.
Hyvä poika.
Paljonko eläimiä on? -Sinä vuodat.
Se pissaa.
Kyllä! Aika hyvä…
Kaikkea pitää kokeilla.
Tuli hätä.
Otatko Charlien?
Tämä on niiden keinopussi.
Ensinnäkin pyyhitään vähän.
Se livistää. -Sitten pussiin.
Tiedät olevasi kotona. Selvä.
Kyllä. -Siitä niin.
Siinä ne asuisivat äidin kanssa lehtien keskellä.
Mennään autoon. Onko kaikki mukana?
Kai noilla pärjää.
Likaantuvatko ne? -Kunhan et…
Mietin lähinnä puremaa. Mutta hyvin se menee.
Kyytiin. -Purevatko ne?
Purevat. Ja kovaa.
Siistiä!
Olen innoissani. -Hyvä.
Montako niitä on?
Suunnilleen 200.
Olemme kasvattaneet yli 450, mutta ne elävät vain kuusi vuotta.
Mitä?
Pussipirun elämä menee:
syntymä, sukukypsä kaksivuotiaana, 2–4-vuotiaina lisäännytään,
ja kuudentena kuollaan.
Aussie Ark oli alun perin Devil Ark.
Menestyksen myötä laajensimme 15 muuhun lajiin -
ja kokonaisiin elinympäristöihin ja ekosysteemeihin.
Mutta pussipirut sairastuivat vuonna 1996.
Se oli menoa. 90 % pussipiruista on kadonnut Tasmaniasta.
Puutuimme asiaan.
Jos luonnossa tapahtuu sukupuutto, olemme varalla.
Tärkeä osa elinympäristön suojelua on etenkin uhanalaisten lajien suojelu.
Miksi niitä kannattaa suojella?
Ensinnäkin suurimman uhan aiheuttaa ihminen.
Metsästys, metsäkato, ilmastonmuutos, saastuminen ja muut.
Mutta syystä riippumatta -
on ekologisesti järkevää pelastaa uhanalaisia lajeja.
Heipparallaa.
Hei, kamu. Esimerkiksi tämä pussipiru.
Pussipiruista koalaan ja isopandaan -
lajeja pitää suojella biodiversiteetin vuoksi.
Kiitti. -On myös poikkeuksia.
Mutta paikoitellen vain yhden elukan poistaminen -
voi aiheuttaa dominoefektin heikentäen koko ekosysteemiä.
Luonnon monimuotoisuus -
säilyttää terveen tasapainon ilmassa, vedessä ja maaperässä -
suojellen koko planeettamme.
Jos tarvitsee jeesiä, saa sitä.
Lainsäädäntö, vartioidut suojelualueet,
lisääntymisohjelmat…
Ja monet muut menetelmät -
auttavat palauttamaan kannat normaalille tasolleen.
Kiitti, kamu.
Hypätkää pois. -Selvä.
Zac, ottaisitko ämpärin takaa?
Jessus!
Ämpärillinen mätänevää lihaa.
Darinin erikoinen. Katso.
Viemme sen… -Siitä se haju lähti.
Mietin takana, että mikä täällä haisee.
Viemme sen aitaukseen. Kerron tärkeimmän pussipiruista.
Turvallisuusohjeita tulossa.
Aitauksessa sormet eivät mene lähelle suuta.
Huomatkaa, jos ne lähestyvät, ja nostakaa jalkaa vähän.
Jos se tulee lähemmäs, siirrä jalkaa tai se tarraa.
Kyse on maailman kolmanneksi vahvimmasta leukavoimasta.
Eli ei pistetä mitään suuhun. -Kolmanneksi vahvin?
Ne ovat luunmurskaajia. Joten…
Miksi menemme sinne?
Tämä on sosiaalinen syöttö.
Imitoimme sitä, kun ne löytävät ruhon luonnossa.
Yksi pussipiru ei tee vahinkoa. Kun niitä kaksi, ruho hajoaa.
Nyt sitä ravistaa 10–12 pussipirua.
Eli työnnä se ensin sisään.
Annetaan muutaman tarrata kiinni.
Me tarkkailemme tilannetta.
Miksi minä teen tämän?
Sinulla on liha.
Varo jalkojasi.
Sisällä peruutat ja houkuttelet ne mukaan.
Selvä.
Onko valmista?
Valmista pussipirujen riepoteltavaksi?
Ei todellakaan. Ei.
Ota tämä.
Näetkö metallipaalun maassa? -Joo.
Sujauta tämä siihen. -Hetkinen…
Roikkumaan? -Joo.
Tuoksuu herkulliselta.
Laita suuhun. Varo jalkojasi. Anna sen ottaa.
Sitten peruutat. Minäkin tulen. Hitaasti. Käänny ympäri.
Odota. Ota ne haltuun. Hitaasti.
Hyvä.
Hidasta.
Ole varovainen, kun lasket kätesi.
Laitetaanko se paaluun? -Joo. Hitaasti. Pidä ne siinä.
Aika intensiivistä. -Jep.
Ihan rauhassa. Varo, ettei taaimmainen nappaa kädestä.
Hitto.
Ei se mitään. Anna niiden vetää. Jep. Laita se.
Hienosti meni. -Varo takana.
Joo, ihan kuin piirretyissä.
Tämän takia ei kannata sammua puun alle Tasmaniassa.
Mieti, miten tehokkaita jätemyllyjä ne ovat.
Voi taivas.
Kaikki, mikä kuolee vanhuuteen ja tauteihin on hetkessä pois.
Sen kuulee. -Tulkaa katsomaan.
Tämä kohtaus on nähty Australiassa -
ikuisista ajoista lähtien.
Ja se on vaarassa kadota pysyvästi.
Tuntuu kuin olisin itse katoamassa pysyvästi.
Estämme sukupuuton kasvattamalla varakantaa.
Lisäksi parannamme yleistä ekologiaa. -Varo.
Älkäähän nyt. Olkaa kiltisti.
Niinpä. Olkaa kiltisti.
Se yrittää livistää tai saada palan.
Ned Flanders. -Entä nämä.
Joko ruvetaan hommiin? -Eikö äskeistä lasketa?
Joo.
Olet hiton rohkea.
Kell.
Hei. -Mitä kuuluu?
Zac, Darin. -Hei, Kell.
Kell on valvojia. -Kiva tavata.
Tämä on lisääntymisalue, jossa tehdään taikoja.
Kerätään ensinnäkin ansat.
Ansat vangitsevat alueen pussipirut inhimillisesti.
Täällä on yksi. Elävä.
RFID-tunnisteen avulla seurataan eläinten -
terveyttä, lisääntymistä ja syntymää.
Tuokaa tänne.
Huomautan, että nimen tasmanianpiru antoivat eurooppalaiset uudisasukkaat,
jotka kuulivat niiden karmean huudon ja ulvonnan.
Ne vaikuttavat äksyiltä,
mutta niitä vahingoiteta mitenkään. Muistakaa se.
Tämä tehdään lajin pelastamiseksi.
Täälläkin on. -Se on raivona.
Jos sillä on poikasia, sitä ei anneta.
Selvä.
Ensin selvitetään se. -Kyllä.
Mitä veikkaatte? Uros vai naaras?
Vähän asennetta. -Naaras.
Naaras.
Selvä. Uudestaan.
Zac, menisitkö taakse?
Nosta sitä. -Voi luoja.
Tätä ei opita kirjasta.
Selvä. Vikat neljä numeroa?
4223.
Crookshanks.
Uros vai naaras? -Naaras.
Pää ja kallo ovat vahvat.
Paina vähän ja yritä pitää se liikkumatta.
Laita kätesi siihen. Tulepa katsomaan, Darin.
Mikä ilme.
Hyvä, kamu. Pidä vain.
Saitko? -Joo.
Pidä kiinni. Minuutin parin päästä…
Et mene minnekään.
Hetki. Hellitä vähän.
Selvä. Suunnitelma B.
Näetkö? Kun nostamme tämän, purista huulta.
Sillä on vielä kiima edessä.
Mutta kaikki hyvin.
Eli ei poikasia. Ei haittaa.
Poikasen kai huomaisi heti.
Kyllä, poikanen näyttää pinkiltä maapähkinältä.
Sen voi vapauttaa.
Seuraava. -Yksi siirrettävä.
Se on uros.
Todennäköisesti.
Se ei selvästikään ole yhtä hyvässä kunnossa kuin naaraat.
Uroksen pitää kukistaa naaras, joka taistelee vastaan.
Uros puree sitä niskaan.
Osoittaa dominanssinsa.
Raahaa naaraan luolaan ja vartioi sitä 10 päivää syömättä.
Karkottaen muut urokset.
Se näyttää hyvältä fyysisesti, mutta on vähän laiha.
Parittelukausi oli siis hyvä.
Hieno homma.
Ei mikään romanttisin eläinlaji.
Rauhassa. Oliko se viisivuotias, Kell?
Rauhoitu.
Joo, viisi.
Sekin tulee mukaamme. Fantastista.
Tämä vaikuttaa erityisen pirulliselta.
Ei poikasia. Anteeksi, kulta.
En nosta sitä. Kokeilkaa te.
Ota alhaalta. Hyvä, juuresta asti.
Naaras ei ole raskaana mutta vaikuttaa hedelmälliseltä.
Palautamme sen lisääntymisalueelle -
ja toivotamme onnea matkaan.
Se mulkaisi perään.
Herranjumala! Onneksi selvisin hengissä.
Alussa oli 44 pussipirua.
Sittemmin takana on 390 onnistunutta synnytystä.
Ja ensimmäinen poikanen Australian mantereella 3 000 vuoteen.
Lopulta pussipirut ja muut eläimet palautetaan luontoon.
Ne saavat elää vapaina 400 hehtaarin suojelualueella.
Jokainen tähän mennessä vapautettu eläin on tuolla seinällä.
Tänään seinälle lisätään kaksi.
Onnea, pussipirut.
Vielä viimeinen kuoppainen etappi.
Kurkkaa vähän, mitä se tekee.
Sieltä tulee. -Hei, kamu.
Katsokaa.
Nyt tulee. -Heippa.
Se lähti kotiin.
Se menee takaisin. -Otti hatkat.
Jestas. -Aika mahtavaa.
Teet erityistä työtä.
Olemme pieni kansakunta, mutta ainutlaatuiset eläimemme tarvitsevat apua.
Kiitos. Arvostan tätä. -Kiitos.
Upea päivä. -Hyvää työtä.
Vierailunne kruunasi päiväni.
On aina kiva jakaa. -Kiitos, että saimme olla mukana.
Tekee hyvää olla läheisten seurassa uudessa elinympäristössäni -
Australiassa.
Kaikki, mitä opimme eri lajien, biomien ja kulttuurien suojelusta -
on universaalia.
Kuten runossa sanotaan: "Yksikään ihminen ei ole saari."
Saarikaan ei ole saari. Kaikki on yhteydessä kaikkeen.
Kaikella on yhteys. On tietty tasapaino.
Maa jalkojemme alla, juomavetemme, ilma, jota hengitämme,
kaikki on yhtä isoa elinympäristöä, jota on suojeltava.
Siitä saa nauttiakin, mutta vastuullisesti.
Se pitää jättää ennalleen tai paremmaksi -
seuraavia sukupolvia varten.
Tämä on vasta alkua.
Joten liity seuraan.
Reissusta tulee hauska.
Tunnustamme maiden perinteiset omistajat.
Kunnioitamme vanhimpia muistojen, perinteiden ja kulttuurin vaalijoina.
Tekstitys: Katariina Uusitupa