EN NETFLIX-SERIE
Vi är tillbaka.
Verkligen?
Gör dig redo för nya äventyr.
Vi får bara några få chanser här.
Det har varit galna år. Låt mig berätta vad som har hänt.
Darins hus brann ner i Malibu-bränderna.
Men han bygger ett nytt miljövänligt drömhus från grunden.
Jag tänker låta jorden tala till mig.
Det låter galet, men jag tänker bygga det bästa stället någonsin.
Och under tiden
har han sin jurta.
I början av 2020 lämnade jag USA för att besöka några vänner.
För att koppla av och surfa lite.
Och sen, pang!
Min semester skulle förlängas några veckor, sa de.
Det blev några månader.
Det började med att jag blev fast här, men sen blev jag förälskad i landet.
Jag vill att vänner och familj får uppleva allt det vackra här.
Det har varit annorlunda på den här kontinenten. Det är en ö.
De tog tuffa beslut gällande nedstängning, restriktioner och munskydd.
Du…
Lugna dig.
Det gav relativt få sjukdoms- och dödsfall.
Så när vi skulle börja filma kändes det säkrast om alla kom till mig.
Och det gjorde de.
Det är dag nio av min hotellkarantän.
Det är Måndag hela veckan.
Jag åt lite.
Den här gången gör vi ett djupdyk i det sjätte största landet i världen.
Det har en unik mängd biotoper, klimat och organismer.
Jösses!
Vi reser överallt vi kan, från bergstoppar…
Sjyst kontor.
…till barriärrev, samtidigt som vi äter den bästa lokala maten…
Herregud.
…så nära källan vi kan komma.
Skål för gott vatten.
Vi träffar innovatörer…
Det samlas ihop, sönderdelas och distribueras överallt i biosfären.
…som söker renare, bättre och mer hållbara sätt att leva på.
De använder lärdomarna här
som grund för ett mikrokosmos för hela planeten.
Det här avsnittet tar upp bevarande av livsmiljöer.
Vi träffar landets främsta ekokrigare…
Här är vår Jurassic Park.
…för att se hur de skyddar allt från djur till jordbruk.
-Du är på väg till friheten. -Hej, kompis.
Och för att se hur allt hänger ihop med oss.
För vi måste alla dela den här livsmiljön.
Ser du? Det är jorden. Vi bor alla där.
Hastighet.
AV-markör.
Det är återförening!
Två veckor har gått och karantänen är över.
Ja!
Down to Earths familj är här.
Hej! Läget? Hur mår du?
-Kul att ses. -Detsamma.
Jag är peppad. Nu kör vi och har kul.
Läget? Jag såg dig bakom kameran. Kul att se dig.
-Läget? -Det var länge sen. Har du nåt hår kvar?
-Så klart. -Ja!
En snabb historielektion:
Aboriginernas kultur sträcker sig cirka 60 000 år bakåt i tiden.
Dagens generationer utövar gamla seder och ritualer
från äldre tider för att hedra och upprätthålla sin historia.
Det finns omkring 500 olika aboriginska grupper i landet,
alla med eget språk och egna seder. Men de har en välkomstceremoni gemensamt.
Innan man går in på en annan grupps mark
ska man presentera sig, förklara vad man vill
och be om tillstånd. Allt detta som ett tecken på respekt.
Före den brittiska koloniseringen
fanns det bara aboriginska nationer i Australien,
eller stammar, som de olika grupperna kallar sig.
De här männen tillhör darug-folket.
De spårar sina rötter till kontinentens början.
Vi gör det här för att erkänna deras land och dem som landets första folk.
Välkomna, bröder.
-Tack. -Tack.
När ni kommer in till mitt läger är ni under mitt skydd.
När ni gått över gränsen där
och går igenom den här röken
är ni en av oss.
Får jag be er att presentera er för farbröderna
och också berätta varför ni är här.
Jag heter Zac. Jag föddes i San Luis Obispo County, i Kalifornien.
Anledningen till att jag är här
är för att få kunskaper, perspektiv och insikter i er kultur
och ert folk, och att vara närvarande i den.
Vackert. Tack, broder.
Jag heter Olien. Förnamnet är Darin.
Jag föddes i Minnesota i USA.
Jag är hedrad över att få vara här. Jag känner att elementen här är starka.
Jag känner mig djupt ödmjuk och tacksam över att få vara här.
Ritualen härrör från ursprungliga ceremonier
som hölls när folk från grannstammar passerade genom ens läger.
Elden är andlig och röken rengör.
Alla eventuella onda andar som besökarna för med sig viftas bort av röken.
Resenärerna blir rena och välkomnas att fortsätta resan.
Rengör era band, Darin och Zac, till Fader Himmel.
Vi lägger röken över våra huvuden.
Vi rengör våra band till Moder Jord genom att rengöra fötterna.
Vi rengör alla delar av vår kropp där vi känner att det är dags för en ny början.
Röken går bara dit den behövs.
Jag vill skänka er ett ceremoniellt pannband.
Färgen är orange, en symbol för landets blod
och farfar Solen, som är vår allsmäktige farfar
som för samman alla. Och jag önskar skydda er medan ni är här.
Zac och Darin, om ni kan ställa er upp.
Pannbandet är en gåva från oss för att välkomna er hit
och till landet där vi vandrar.
Det här är ockra. Det skyddar er.
På mitt språk säger vi "warami". Det betyder "välkomna".
De äldste har gett oss sin välsignelse och några råd inför vårt äventyr.
Jag önskar lägga mitt mest värdefulla organ bredvid ditt.
-Mitt hjärta mot ditt. -Vad fint.
-Välkommen, broder. -Tack, broder.
-Tack. -Välkommen, broder.
Samma till dig Zac, broder. Jag lägger mitt hjärta mot ditt.
-Kärleken leder och lyfter oss. -Jag vet. Tack.
-Välkommen. -Warami. Tack.
Vi är välkomna. Vi är alla välkomna.
Hela teamet gick igenom ceremonin och alla kände sig rörda.
Och här är en annan nystart:
För att minska vårt koldioxidavtryck under inspelningen av serien,
och för att bidra till bevarandet av livsmiljöer,
har vi bytt upp oss.
-Är den helt elektrisk? -Ja visst.
Den är grym.
Ny kärra.
För en del terräng måste vi använda hybridbilar,
men den här nya leksaken piffar upp våra resor.
Vasst. Det här är grymt.
Fantastiskt. Tänker du köra oss?
Ja.
Körde vi på Mitch?
Nej, vi ska inte köra på Mitch.
AV-markör.
Är vi redo att rulla nu, Zic-Zac?
Jag måste hålla mig på rätt sida av vägen.
I det här fallet är det på vänster sida. Ni fattar, va?
-Den är fantastisk. -Du kör och jag sover.
Sov gott, kompis.
När vi ger oss iväg på vår resa
vill vi först uppleva mer orörda delar av planeten,
som naturen skapat dem. Bara 100 kilometer väst om Sydney
ligger det världsarvsskyddade området Greater Blue Mountains.
Förutom den majestätiska skönheten,
finns här också många sällsynta och hotade arter.
Wow. Kolla.
Titta. Det är fantastiskt.
Och det finns en skyddad park för camping, vandring och annan turism.
Vår Ioniq tog oss till Blue Mountains.
Är man riktigt äventyrlig, som vi är,
kan man träffa Dan och få en oförglömlig upplevelse.
-Zac. Trevligt att träffas. -Dan.
-Hej, Dan. Sjyst kontor. -Ja, det är rätt fint.
Det här är mer än vandring. Det är canyoning.
Det känns som ett privilegium att kunna bo och arbeta i Blue Mountains.
Det här är Jamison Valley nedanför oss.
Jag säger bara: "Warami mittigar."
"Välkomna, vänner", som darug-folket säger.
De är traditionella markägarna här.
-Det här är otroligt. -Klipporna är fantastiska.
Vi ska ta oss till Empress Canyon. Det är en av de bästa kanjonerna här.
Vi har hundratals vackra kanjoner,
som är smala sprickor i de här massiva sandstensklipporna.
Vatten rusar igenom dem.
Vi ska ta på oss våtdräkt, hjälm och sele och dra stora, tunga rep igenom den.
Vi ska hoppa från klippor och simma.
Som avslutning ska vi fira oss ner längs ett 30 meter högt vattenfall.
Visst. Det låter enkelt. Vi kör.
-Då kör vi. Okej. -Coolt.
Det här är toppen.
En av anledningarna till att Blue Mountains blev ett världsarv
var områdets biologiska mångfald.
Och särskilt Australiens mest berömda träd, eukalyptus.
Det finns 100 arter av eukalyptus i Blue Mountains.
Det är otroligt mycket för en relativt liten del av Australien.
-Det är ett coolt träd. -Häftigt.
Finns det många naturliga källor i området?
Det finns vad vi kallar "hängande träsk", till och med på lodräta klippor.
De lagrar enorma mängder vatten som de filtrerar.
Har ni druckit kranvatten i Sydney?
Det är bland det bästa dricksvattnet i världen.
Det är för att det kommer härifrån.
Det här är ett bevarande av livsmiljön
där ett område skyddas så att kommande generationer
kan vandra här och uppskatta allt det vackra.
De flesta länder har ett system med nationalparker.
Idag är cirka 15 procent av jordens yta
skyddad och undantagen från all slags utveckling.
Först var vi däruppe i den vackra, torra eukalyptuskogen.
Men nu kan ni känna att vi är på en helt annorlunda plats.
Nu är vi i tempererad regnskog.
Det är svalt och fuktigt som på urtidens Gondwana,
så den gamla växtligheten från Gondwana finns kvar här.
Coachwood-träd, ormbunkar, sassafrasträd…
Det här är vår Jurassic Park. Det var här dinosaurierna fanns.
Vi är bara några hundra meter längre ner, men 100 miljoner år bakåt i tiden.
Han hade mig vid Jurassic Park. "Vi skyr inga kostnader."
Canyoning är det bästa sättet att utforska allt det.
-Man kastar sig in. -Ja.
Vi stannar till på den här jämna marken.
Vi tar på oss våtdräkt, hjälm och sele.
Dan gav oss en lång säkerhetsgenomgång och gick igenom utrustningen.
Tro mig, du vill inte göra det här utan ett proffs.
Canyoning kan vara livsfarligt om man inte vet vad man gör.
Jag säger inte att vi vet vad vi gör.
Men Dan gör det åtminstone.
Ni måste koncentrera er till hundra procent.
-Ni måste ge allt, okej? -Ja.
Ett, två, tre!
Det är som en sån där teambuilding-övning där man faller bakåt och andra fångar en.
Men ingen fångar en här.
Det känns som en dålig idé.
Det får bära eller brista.
Gå långsamt.
Okej, är alla här?
Ja. Alla är här.
-Så det är vad muggarna är till för. -Och alla överlevde utan skador.
Tack. Fantastiskt.
Vi firar att vi överlevde med varmt te och förbereder för finalen.
Vi ska fira oss ner längs
ett 30 meter högt vattenfall.
Hjälp.
Fira ner dig nu. Fötterna först.
Det är bra. Fortsätt ner.
-Är du beredd? -Ja.
-Okej. -Zac, börja stega bakåt långsamt.
-Och sätt dig i selen och luta dig bakåt. -Okej.
Okej, fötterna brett isär. Bra, kör.
Det är nu jag undrar vad jag har gjort för att hamna här.
Hur som helst finns det ingen återvändo nu.
Bra! Fira dig ner nu!
Bra jobbat. Toppen!
Herregud. Jag gjorde det.
Alla gjorde det!
Bra jobbat, team.
De flesta länder har skyddade områden som behålls outvecklade och rena,
för att alla ska kunna njuta av och utforska dem på olika sätt.
Men det finns många som vill ändra på det.
Kommersiella utvecklare, den fossila bränsleindustrin och andra
letar alltid efter områden med outnyttjade resurser.
Nationalparker över hela världen kan skyddas genom att ge tid eller pengar.
Och se till att besöka dem när du kan.
Upplevelsen blir ett minne för livet.
Vi kör runt bergen i en och en halv timme för att komma till en annan skyddad park.
Några djur är synonyma med Australien. Det mest kända är koalan.
De kallas ibland felaktigt "koalabjörnar".
De är inga björnar, men de ser ut som söta gosedjur.
Redan innan många dog i bränderna nyligen var arten klassificerad som sårbar.
-Hejsan. -Hej.
-Läget? -Bra, tack.
För att övervaka populationen och försöka öka antalet koalor
arbetar naturvårdare från det ideella Science for Wildlife här.
-Smudge. -Hej, Smudge.
-Hej. -Kul att träffas.
Hej, Smudge!
Smudginator.
Jag ska förklara. Han är en snäll pojke.
Det kan finnas giftiga ämnen i området
så han bär munkorg för sitt eget skydd, inte vårt.
Så, Smudge har ett jobb?
Ja, det har han. Han letar upp koalaavföring.
Wow.
Det stämmer. Hans superkraft är att lukta sig fram till koalabajs.
För där det finns koalabajs, finns det koalor.
Det är det vi letar efter.
Vad har ni kommit fram till?
Det brann i 80 % av världsarvsområdet, så vi var rädda att alla var borta.
Men området är kuperat och brant
så elden sicksackade sig fram och brände inte alltid trädkronorna.
De kan vara svåra att se, men träden här är inte så förstörda
och områden med mest avföring betyder att koalorna föredrar dem.
Genom att hitta höga koncentrationer av avföring
kan de studera vilka livsmiljöer koalorna föredrar.
De hoppas sedan skapa fler koalavänliga livsmiljöer baserat på resultaten.
Vi letar längs den här vägen.
Det är en hektar som han letar igenom på en kvart.
Han jobbar snabbt.
-Så det är 2,5 acres på 15 minuter? -Ja.
-Wow.
Toppen, Smudge.
Vi försöker ta reda på varför koalor överlevde i det här landskapet.
Hur inverkade terrängen och förhållandena?
Sen försöker vi skydda områden så att de återhämtar sig efter bränder.
De är långt färre än förr. Men sådana här ställen ger oss hopp.
Hopp är en drivkraft som vi behöver mer av.
-Och Smudge driver på. -Visst, eller hur?
Redo? Okej, jobba!
Det är dags för Smudge att göra sin grej genom att lukta sig till koalors… Grejer.
Hittat en? Duktig pojke!
-Han har redan en. -Va?
-Det gick fort.
Oj, du… Ja!
-Duktig pojke! -Det är en stor en.
-Ja. -Där är den.
Ja. Snyggt, Smudge. Duktig pojke!
-Duktig pojke. -Så bra!
Va?!
-Otroligt! -Inte ens en hel.
-Bara ett fragment. -En människa hittar det inte.
Nej.
Det där var så coolt.
Det gör vårt jobb enklare. Den luktar inte.
Den är lite gammal.
-Ska vi fortsätta? -Vi kan hitta mer.
Helt otroligt.
Det är lite gammalt… Smudge kan göra bättre.
-En till? Bra jobbat. -Han hittade en.
-Den är lite konstig. -Den är liten.
Ja. Men innehållet och lukten stämmer.
För att avgöra om det är från en pungråtta kan man lukta på det.
-"Herregud". -Man kräks.
Koalabajs luktar som unken eukalyptus.
Vad kan du berätta om koalan från det här?
Det är en liten koala, förmodligen en unge.
På grund av storleken.
De här damerna kan sin ----.
-Bajsdoft var inte på schemat idag. -Samma här.
-Det är coolt. -Okej.
Det lilla bajset luktar lite.
-Lite unket? -Ett bajstält.
Det luktar inte som eukalyptus. Det här luktar ----.
-Det gör det inte alls! -Kom igen.
-Du borde lukta på pungråtta. -Ja, för att jämföra.
Här, kamerakillen. Vill du lukta?
Du luktade inte.
-Han vågade inte! -Precis.
Vi har bekräftat att det finns koalor i området,
så nu är det dags för lite högteknologi för att få syn på dem.
Hej på er.
-Hej. -Hej.
Hur går det? Har ni hittat några koalor?
Ja, vi verkar ha en koala. Trianguleringen är i den här riktningen.
Hur får du fram riktningen med den där?
Det här är som en digital indikator.
Den hittar koalan via en VHF-frekvens.
Okej, den stiger till 98.
-Det betyder att vår koala är där borta. -Ja.
Vad på koalan är det som ger signalen?
Den har en krage som är som en VHF.
-Oj, så alla har en krage? -Ja.
Jag fattar. Det är precis som spårningsenheten i Robocop.
-Ska vi gå dit? -Vill ni?
-Det är jättespännande. -Vi ska hitta en riktig koala.
De sitter på smala grenar som man inte tror ska hålla.
Och de bara äter.
Stå här så borde du kunna se henne.
Där är den.
Ser du henne?
Jösses. Inte konstigt att de är svåra att upptäcka.
Uppe i det där trädet, i mitten.
-Där borta. -Ditt linsskydd är på.
Jösses. Jag ser ingenting.
Oftast gör koalor väldigt lite
förutom att äta eukalyptusblad och sova 20 timmar om dygnet.
Hon tittar rakt på oss.
Om inget annat, så måste man beundra deras förmåga att chilla.
-Det är kul att se dem i naturen. -Vi ses, kompis.
Tack för att du hängde med oss.
Det är inte lätt att hjälpa koalor efter skogsbränder och klimatförändringar.
Tack så mycket.
-Det var toppen. -Tack.
Men generösa donationer och naturvårdares hårda arbete gör det möjligt.
Coolt. Toppen, hörni.
Och Smudge är också till stor hjälp. Är du en duktig pojke?
Att bevara kulturer är precis lika viktigt som att bevara livsmiljöer.
Faktum är att de går hand i hand här.
Vi ska till Bargo i New South Wales för lunch.
Vi måste jobba för lunchen. Lite. Du får se.
Yerrabingin är ett företag ägt av aboriginer
med målet att bevara mark och förmedla kunskap
från urfolket till yngre generationer, så att de också kan bli jordens väktare.
De gör också landskapsdesign inspirerad av aboriginer.
Vi besöker gården för en rundtur med grundaren och ägaren.
Välkomna till Yerrabingin Farm.
-Tack. -Var det lätt att hitta?
Ja, inga problem. Kul att vara här.
På hans förfäders språk betyder "yerrabingin" "vi går tillsammans".
Vi går med Christian nu för att lära oss mer om jordbrukets historia här.
Ni ser att hela området är fullt av inhemskt gräs.
Jag vet inte varför det heter kängurugräs.
Nån engelsk botaniker såg väl en känguru i gräset
och tänkte "kängurugräs". Jag har inte sett dem äta det.
Och det ser inte ut som en känguru.
-Det här är väl ett forntida sädesslag? Ja.
Inhemska sädesslag är otroligt härdiga.
De är torktoleranta och växer utan gödningsmedel eller mycket vatten.
I vår stam använder vi det för att göra vårt eget bröd.
Insåg de inte också att aboriginerna har odlat
mycket längre än de först trodde?
Precis. De sa: "Det finns inget här. Det är kargt."
Tidiga kolonister svalt ofta bredvid massor med mat.
-För de visste inte vad det var. -Precis.
De ursprungliga kolonisterna misstog det här för övervuxet ogräs,
men det som växer här är en naturlig och stor skörd av kängurugräs.
Det är perfekt att göra mjöl av.
Att bevara marken innebär att använda den till sin fulla potential.
Potentialen här är att kängurugräs
är en hållbar livsmedelskälla som är enkel att få att växa här.
En kompis uppfann en "gräsgrabbare".
Innan fick vi ta in allt kängurugräs för hand.
Med den här kan vi skörda det utan att påverka andra arter.
Inget går till spillo.
Det är bara en väldigt hög och känslig gräsklippare.
Det slår framför allt att dra upp allt gräs för hand.
Så, det är coolt.
-Vill du prova? -Ja.
Och nu lite kul musik.
För mig kan det här vara resten av programmet.
Det är hans grej. Titta på honom.
Vi tittar på Darin med sin gräsklippare.
-Två timmar senare. -Ja.
Titta på honom. Han är i nirvana.
Vad coolt.
-Jag tittar inuti. -Jag stämplar ut.
Oj!
-Du kollar ditt bröd. -Titta där.
Det gröna är ogräs, men det andra ligger under det.
Den funkar hur bra som helst.
Vi har fem små provplantor här.
De experimenterar också med andra inhemska växter.
Det är som tallbarr. Lite som citrongräs…
-Wow! Fantastiskt. -Ja. Det är suveränt.
-Som tom yum-soppa. -Det är nåt som doftar gott.
När man har en gård finns det alltid nåt att äta.
-Härligt! -Sjyst.
-Lunch! -Vad får vi?
Vi har damperbröd och lite annat som vi har lagat.
Frukten av vårt arbete. Mest Darins arbete.
-Tack, grabbar. -Tack.
Brödet är gjort av kängurugräsfrön.
-Wow. Helt otroligt. -Det är fullt med frön.
-Det är jättegott. -Ja.
Och en färsk pumpa.
Jag har grillat pumpan med wattlefrön sen i morse.
Vi har också några barramundifiléer.
Vi lägger filéerna på de här.
-Som bananblad i asiatisk matlagning… -Ja.
Det är fantastiskt att se det tillagas över öppen eld.
Men det är inte huvudrätten.
Vi har Moreton Bay-baggar. Med citronmyrtenblad.
Baggarna är det coolaste jag sett.
"Baggar". Det är slang för det här kräftdjuret
som är hälften hummer och hälften sf-monster.
Gud, vad hungrig jag är.
-Vilken konstig… -Det är varmt.
Alien inspirerades av de här.
-Ja. -Vill du ha mer?
Det är som en stor räka.
Ett av de bästa sätten att uppleva kultur är genom mat.
Herregud.
-Det är… -Det är den bästa baggen jag ätit.
Och Yerrabingin Farms erbjuder en uppslukande upplevelse.
Vill ni också ha?
Det är inte bara marken och maten den ger oss,
utan också den kulturellt viktiga historien som håller ihop allt.
Det smakar ljuvligt.
Tänk att naturvård smakar så gott.
Det var fantastiskt. Tack för rundturen och för maten.
Lycka till med allt.
Vi har sparat den mest australiska bevarandeåtgärden till sist.
Vi kör till en plats 30 mil norr om Sydney
för att se en av de varelser som folk oftast förknippar med Australien.
Nej, inte kängurun.
Vad var det? Hjulben? En liten tasmansk djävul och Hjulben?
Nej Darin, inte en tuppgök.
Den tecknade serien?
-Det var Gråben och Hjulben. -Var det?
Tornadokillen? Jag tror att han var sin egen grej.
Nej. Han var med i Råbarkar-Sam.
Kommer du ihåg Råbarkar-Sam?
På teve på lördagsmorgnar. Jag sprang ner.
Jag också.
Så det mesta som Darin och jag vet om tasmanska djävlar
kommer från tecknade serier.
Men jag kan berätta att det bara finns 25 000 exemplar kvar på Tasmanien.
Den privata gruppen Aussie Ark
arbetar för att rädda arten från utrotning och återinföra den till fastlandet.
Aussie Ark grundades för att skydda den tasmanska djävulen,
men de arbetar också för att bevara alla hotade djur i området.
För om en enda art försvinner
kan det få drastiska effekter på hela det omgivande ekosystemet.
Välkomna till Arken.
-Hej. -Hej.
Tim Faulkner är grundaren.
-Välkomna. -Hej.
-Det där är ingen tasmansk djävul. -Möt Charlie.
-Hej. -Det är en koala.
-Hej. -Här, ta de här.
-Vad är det? -Hotade ekorrglidare.
-De är pungdjur. -Oj.
Och ett annat litet djur i fickan. Okej. Ingen stor grej.
-Dina fickor… -Det är lilla Petey.
-Vad har du i byxfickorna? -Det här är hans syster Gumnut.
-Coolt. Hej, Gumnut. -Hej.
-Wow. Vad liten du är. -Duktig pojke.
-Hur många djur har ni? -Du läcker.
Han kissar.
-Ja! Det var en bra… -Nån gång ska vara den första. Wow.
-"Jag måste kissa." -Kan du ta Charlie?
Det här är deras konstgjorda pung. Vi torkar av dig lite först.
-Han drar. -Lägg dem här.
Du vet att du är hemma. Okej.
-Ja, de vet det. -Här.
De skulle bo så här med mamma. Med gott om löv.
Vi hoppar in. Har ni allt?
Det blir bra.
-Blir de smutsiga? -Gör inte…
Det är bettet jag är rädd för, inte smutsen. Det går bra.
-Hoppa in. -Bits de?
Ja. Ordentligt.
Härligt!
-Jag är så peppad. -Bra.
-Hur många har du? -Vi har runt 200 här nu.
Men vi har fött upp över 450, men de lever bara i sex år.
-Va? -Deras livslängd är…
De är vuxna vid två års ålder, får ungar vid två, tre, fyra
och dör när de är sex. Aussie Ark hette ursprungligen Devil Ark.
Tack vare framgången utökade vi med 15 andra arter
och hela livsmiljöer och ekosystem.
-Men djävlarna blev sjuka 1996. -Oj.
Så 90 procent av dem försvann från Tasmanien.
-Så vi ingrep. -Ja.
Om en art hotas med utrotning är vi backup.
En viktig del av livsmiljöbevarande är skyddet av vilda djur,
särskilt av hotade arter. Varför ska vi skydda hotade arter?
Många är hotade på grund av våra aktiviteter,
som jakt, avskogning, klimatförändringar och föroreningar.
Men oavsett varför de är hotade
är det vettigt rent ekologiskt att försöka rädda dem.
G'day, mate!
Hej, kompis. Ta tasmansk djävul, till exempel.
Den arten, precis som koalan och jättepandan,
måste skyddas för att bevara vår biologiska mångfald.
Tack. Det är inte alltid så,
men i vissa områden, om ett enda djur försvinner
kan det ha en dominoeffekt på andra och undergräva hela ekosystemet.
Större biologisk mångfald
ger bättre balans i luften, vattnet och marken,
vilket skyddar hela planeten.
Så de som behöver lite hjälp får det.
Genom lagstiftning, skyddade reservat, avelsprogram för bevarande…
Och andra metoder, som alla syftar till att öka antalet djur till normala nivåer.
-Tack, kompis. -Ja!
-Nu är vi framme. -Okej.
Zac, kan du ta hinken där bak?
Oj! Jösses!
-Mm-mm. En hink med gammalt kött. -Ja.
Darins special. Titta.
-Det är… -Det var det som luktade.
Jag tänkte: "Vad är det som luktar?"
Vi ska gå in med det här. Låt mig ge er lite anvisningar.
Här kommer viktiga säkerhetstips.
Inga fingrar i närheten av deras munnar där inne.
Närmar de sig er, tänk på att lyfta foten lite.
Flytta foten om de kommer närmare, annars hugger de.
De har världens tredje starkaste käft i förhållande till vikten.
-Se upp för deras munnar. -Tredje starkaste?
Precis. Ja, de är benkrossare. Så…
Varför går vi in dit?
Social matning, kallas det.
De äter kadaver i det vilda, så vi imiterar det.
Om en sliter i det händer ingenting. När två gör det börjar bitar lossna.
Här är det 10 eller 12 som slåss om det.
Så för att få in det, sticker man in det här
och låter tre eller fyra djävlar ta det.
-Vi håller koll på dig. -Varför ska jag göra det?
Du har köttet, polar'n.
Akta fötterna.
När du är inne, gå bakåt och locka dem med dig.
-Okej. -Är vi redo?
Redo att slukas av en flock tasmanska djävlar?
Nej, inte alls. Inte ett dugg redo.
Ta den här.
-Ser du den lilla metallpålen i marken? -Ja.
-Du måste få den här på den. -Vänta…
-Hänga den på pålen? -Ja.
Det luktar jättegott.
Låt honom hugga den. Akta fötterna. Låt honom ta den.
Backa lite nu. Det är bra. Backa. Långsamt. Vänd dig om.
Lugn. Bra, gå långsamt mot pinnen. Långsamt. Det är bra.
Långsamt. Var försiktig när du sänker handen mot pålen.
-Ska han lägga den över pålen? -Ja. Gå sakta. Håll dem kvar vid köttet.
-Snacka om intensivt. -Ja.
Försiktigt. Se upp så att den längst bak inte hugger dig.
Oj, ----.
Det är bra. Låt dem dra i det. Ja. Lägg det över pinnen.
-Snyggt! -Se upp bakom dig.
Ja… Precis som i den tecknade serien.
Det här är varför man inte ska somna full under ett träd på Tasmanien.
De är effektiva rengöringsmaskiner i bushen.
Herregud.
Allt som dör av ålder eller sjukdom… Borta! Det finns ingenting kvar.
-Man hör det. -Kom och titta. Kom.
Den här scenen har utspelat sig i Australien
sedan urminnes tid.
-Den riskerar att försvinna för alltid. -Ja.
Det känns som att jag riskerar att försvinna.
Vi förhindrar inte bara att arten utrotas genom att ha en reservpopulation av dem.
-Vi förbättrar också ekosystemet. -Se upp.
Kom igen, ni två. Var lite sjysta.
Precis. Var sjysta.
-Han försöker springa iväg med det. -Det är Ned Flanders.
-Ska vi jobba lite? -Var det inte jobb?
Ja.
-Du är modig, polar'n. -Kell.
-Hej. -Hur är det?
-Zac, Darin. -Hej, Kell.
-Kell arbetar här. -Kul att träffas.
Det här är avelsområdet, där all magi händer.
Börja med att samla in fällorna.
De har fällor för att fånga in djävlarna på ett skonsamt sätt.
Ja. Jag har en. En livlig en. Ja.
Alla har RFID-taggar för övervakning av djurens hälsa och födsel av ungar.
Ta hit dem, tack.
Tidiga europeiska bosättare gav djuret namnet tasmansk djävul
på grund av dess hemska skrik och ylanden.
De verkar vara upprörda här,
men kom ihåg att de inte blir skadade på nåt sätt.
Det här görs för att rädda arten.
-Jag har en till här. -Han är förbannad.
Är det en hona med ungar ger vi inte det där.
Japp.
-Så vi måste ta reda på det först. -Ja.
Vad tror ni? Hane eller hona?
-Den har lite attityd. -Hona.
En hona.
-Okej. Samma igen. -Wow.
Zac, kan du ställa dig bakom oss?
-Du måste lyfta upp den. -Herregud.
Man lär sig inte det här från böcker.
De sista fyra siffrorna?
-"4223." -Crookshanks.
-Hane? -Hona.
Huvud och skalle är väldigt starka, så tryck hårt så att hon inte rör sig.
Sätt dina händer här. Kom och titta på det här, Darin.
-Vilket ansikte. -Bra. Håll i bara.
-Lugnt, Zac? -Ja.
Håll fast henne. En minut eller två till och sen…
Du går ingenstans.
Okej, släpp henne nu.
Okej. Plan B.
Titta här. När vi lyfter här vill jag att du nyper tag i läppen.
Hon kan fortfarande bli brunstig.
Men hon mår bra.
-Ja. -Wow.
Inga ungar. Det är okej.
Vi skulle se om det fanns en unge.
Ja, den ser ut som en liten rosa jordnöt.
Vi har en som kan släppas.
Ja.
-Nästa. -En för omplacering.
-Det är en hane. -Det ser så ut.
Vi ser också att hans tillstånd är sämre än honornas.
En hane måste visa sin styrka för en hona, och hon slåss.
Han måste bita henne i nacken.
Han måste visa sin styrka.
Han drar henne till en lya och vaktar henne i tio dagar utan att äta.
Han slåss mot alla hannar. Så att se honom…
Han ser ut att må bra, bara lite mager. Så han har haft en bra parningssäsong.
-Sjyst. -Det är bra.
Arten är inte mycket för romantik.
Hur gammal är han, Kell? Fem?
Lugna dig.
Ja, fem.
Han måste också följa med oss. Det är fantastiskt.
Kom nu.
Den här verkar extra djävulusisk.
Inga ungar. Förlåt, raring.
Jag bär inte bort henne. En av er kan göra det.
Ta tag långt ner. Så där ja.
Hon är inte dräktig men mycket lovande vad det gäller fruktsamhet,
så vi släpper ut henne i avelsområdet igen och säger lycka till.
Hon kollade in dig.
Herregud! Jag är glad att jag lever fortfarande.
De började med 44 tasmanska djävlar och har haft 390 lyckosamma födslar,
varav en var den första på Australiens fastland på 3 000 år.
Djävlarna och andra djur som fötts här släpps så småningom ut
för att leva helt fria i det 400 hektar stora reservatet.
Alla djur som har släppts fria finns här är på väggen.
Plus de två från idag. Grattis, djävlar.
Du är på väg till friheten.
Du kan kika in för att se vad han gör.
-Där är han. -Hej, kompis.
Titta på honom.
-Här kommer han. -Hej, kompis.
Han är på väg hem.
-Han hittar hem. -Han drar.
Japp.
-Jösses. -Vad häftigt.
Vad ni gör är så speciellt.
Vi är en liten nation men vi har unika djur som behöver hjälp.
-Tack. Det var otroligt. -Tack.
-Det var en fantastisk dag. -Bra gjort.
-Tack. -Det var kul att ha er här.
-Det är bra att dela det. -Tack för att vi fick vara med.
Det är skönt att vara tillbaka hos familj och vänner i min nya livsmiljö Australien.
Allt vi har lärt oss om bevarande av olika arter, biotoper
och kulturer är universella idéer.
Som dikten säger: "Ingen människa är en ö."
Ingen ö är en ö, för allt hänger ihop.
Alla hänger ihop med allt. Det finns en balans.
Marken vi går på, vattnet vi dricker, luften vi andas,
allt är en stor livsmiljö, och vi måste bevara den.
Vi kan njuta av den till fullo, så klart, men ansvarsfullt,
och lämna den i samma eller bättre skick än när vi kom.
För kommande generationer.
Vi har precis börjat här.
Så spänn fast dig och häng på.
Det blir kul.
Down To Earth erkänner traditionella markägare i Australien.
Vi respekterar de äldste, vars minnen, traditioner, kultur och hopp
hör till landets aboriginer och Torressundöbor.
Undertexter: Janica Lundholm