СЕРІАЛ NETFLIX
Ми повернулися.
Справді?
Приготуйтеся до нових пригод.
У нас буде лише кілька шансів.
Минуло кілька шалених років, зараз ми вам усе нагадаємо.
Дім Деріна згорів під час пожеж у Малібу,
але він будує новий екологічний будинок мрії з нуля.
Я дозволю землі говорити зі мною.
Як би це не звучало божевільно, а потім створю найпрекрасніше місце.
А поки
він живе у цій юрті.
На початку 2020-го я поїхав до США до друзів на кілька тижнів.
Розслабитися, зайнятися серфінгом.
А потім — бум!
АВСТРАЛІЯ COVID-19
Довелося продовжити відпустку на кілька тижнів.
Які перетворилися на місяці.
Я просто застряг тут,
і завдяки цьому закохався в цю країну.
І хочу, щоб друзі та родина
теж насолодилися цією красою.
На цьому континенті все інакше.
Це острів.
Застосували агресивний підхід з локдаунами, обмеженнями, масками.
Привіт.
Заспокойся.
Результат — відносно низький рівень захворюваності та смертності.
Тож на момент зйомок
найбезпечніше було приїхати до мене.
Так і сталося.
КАНТАС ДУХ АВСТРАЛІЇ
Дев'ятий день локдауну у готелі.
Це як День бабака.
Я трохи з'їла.
Цього разу ми зануримося в шосту за величиною країну у світі…
ВІКТОР ЧАНГ
…з унікальним різноманіттям біомів, кліматів і організмів.
Боже!
Охопимо якнайбільше територій: від гір…
Гарний офіс.
…до бар'єрних рифів, куштуючи найкращу місцеву їжу…
Господи.
-…якнайближче до місця походження. За хорошу воду.
Побачимо найкращих інноваторів…
Воно збиратиме, поєднуватиме,
розподілятиме й доставлятиме до всіх куточків біосфери.
…що шукають чистіші, кращі та надійніші способи життя.
І завдяки знанням з цього континенту
служитимуть мікрокосмом для всієї планети.
У цьому епізоді зосередимося на охороні середовища.
-Таке крихітне! -Зустрінемося з провідними ековоїнами…
Це Парк Юрського періоду.
…побачимо, як вони працюють, захищаючи все, від тварин до господарства.
-Востаннє тебе ще трохи похитає. -Привіт, друже.
Подивимося, як це напряму впливає на нас,
бо ми усі живемо разом у цьому середовищі.
Бачите? Це Земля. Ми тут живемо.
Швидко.
Позначка звуку.
Час возз'єднання!
Минуло два тижні, усі вийшли з карантину.
Так!
Сім'я знову разом.
Йо! Гей, як справи, друже? Як ти?
-Радий бачити. -Радий тебе бачити.
Я в захваті. Ходімо, повеселімось.
Як ви, хлопці? Бачив вас за камерою.
Радий тебе бачити.
-Як ти? -Давно не бачились.
-Не постригся? -Аж ніяк.
Так!
Швидкий урок історії.
Культура аборигенів Австралії
налічує близько 60 000 років,
сучасні покоління підтримують звичаї та ритуали,
які пройшли через час, щоб вшанувати й зберегти свою історію.
У цій країні існує близько 500 різних груп аборигенів,
у кожної своя мова та традиції,
але є одна обов'язкова — вітальна церемонія.
За звичаєм, перед тим, як ступити на землю громади,
спершу представляєшся, називаєш свою мету
і просиш дозволу, це все на знак поваги.
До британської колонізації Австралія
складалася на 100% з різних корінних народів, або натовпів,
як називають себе деякі спільноти.
Ці люди належать до нації Даруґ,
яка була на континенті ще з самого початку.
Ми робимо це, щоб пізнати їхню країну
та визнати їх першими людьми цієї землі.
ДЖІ ПІТТМАН
НАЦІЇ ҐАДІҐАЛЬ-ДАРУГ, БУДАВАНҐ-ЮІН, ВІРАДЖУРІ І НҐЕМБА
Вітаю у колі, браття.
-Дякуємо. -Дякуємо.
Ви під моїм захистом, коли приходите до мого табору.
Щойно перетнете кордон
і пройдете крізь дим — будете одними з нас.
Дозвольте попросити вас представитись дядькам і розповісти,
чому ви тут.
Мене звати Зак. Я народився в окрузі Сан-Луїс-Обіспо, Каліфорнія.
-Так. -Думаю, я тут,
бо хочу навчитися, отримати уявлення про вашу культуру,
ваших людей, влитися і бути єдиним з усім цим.
Гарно. Дякую, брате.
Мене звати Оліен. Перше ім'я — Дерін.
Я народився в Міннесоті, США.
Для мене честь бути тут.
Я відчуваю, що стихії тут дуже сильні,
я схиляюсь перед вами та радію, що зараз тут.
Цей ритуал пов'язаний з первісними церемоніями,
коли люди з сусідніх племен проходили через інші табори.
Вогонь духовний, а дим — очищає.
Погані духи, які можуть нести відвідувачі,
відганяються димом.
Мандрівники очищаються і можуть продовжити свою подорож.
Очистьте свої зв'язки, Деріне й Заку, перед Богом небес.
Дим має огорнути наші голови.
Очищаємо наші зв'язки з Матір'ю-Землею, тому очищаємо ноги.
І ми очищаємо всі частини тіла,
де відчуваємо, що настав час для нового початку.
Дим іде туди, куди треба.
Я хочу дати вам матеріал, який носять на голові під час церемонії.
Помаранчевий колір символізує кров країни
та Сонце — наш всемогутній дід,
який збирає всіх разом.
І я хочу захистити вас, поки ви тут.
Заку та Деріне, якщо хочете, устаньте.
Церемоніальна пов'язка — це наше запрошення вас до нашого кола
та до країни, де ми ходимо.
Це охра. Вона захистить вас від шкоди.
Нашою мовою ми кажемо: «Варамі». Це «Вітаю».
Старійшини благословили нас
та дали нам кілька порад, над якими треба подумати.
Я хочу піднести до вас свій найцінніший орган —
-моє серце. -Гарно.
-Вітаю, брате. -Дякую, брате.
-Дякую. -Вітаю, брате.
І тобі, Заку, те саме, брате.
-Підношу до тебе серце. -Дякую.
Керуйся любов'ю й досягнеш висот.
Я знаю. Дякую.
-Вітаю, брате. -Варамі. Дякую.
Нам раді. Нам усім раді.
Уся наша команда пройшла церемонію, і всі були зворушені.
Ось ще один новий початок.
Щоб оптимізувати викиди вуглецю
під час роботи над цим епізодом
і зробити внесок у збереження середовища планети,
ми вносимо деякі зміни.
Це електрокар?
Справді?
Неймовірно.
Нові колеса.
Для певних поїздок і ландшафтів потрібні гібридні авто,
ця нова іграшка зробить подорожі комфортнішими.
Кайф. Це бомба, чуваче.
Неймовірно. Ти нас відвезеш?
Так.
Ми наїдемо на Мітча?
Ні, ми не наїдемо на Мітча.
Позначка звуку.
Ми готові їхати. Зіп-а-ді-ду-да?
Не треба забувати про правосторонній рух,
хоча, у нашому випадку, це ліва сторона… Ви зрозуміли.
-Класне авто. -Ти за кермом, а я можу спати.
Спи спокійно, друже.
Починаючи цей шлях збереження середовища,
спершу оцінимо більш незаймані частини Землі, які підготувала природа.
Усього за 100 кілометрів на захід від Сіднея
знаходиться світова спадщина ЮНЕСКО, відома як Блакитні гори.
Окрім величної краси,
тут знаходиться величезна кількість рідкісних і зникаючих видів.
Ого. Глянь на це.
Подивись на це місце. Чудово.
І є територія парку, що охороняється,
можна зайнятися кемпінгом, хайкінгом та іншим.
«Іонік» привіз нас до Блакитних гір.
І якщо ви так само любите пригоди,
можете зустрітися з Деном заради незабутнього досвіду.
-Заку! Радий знайомству, друже. -Дене.
-Привіт, Дене. Гарний офіс. -Так, він чудовий.
Це не просто хайкінг. Це каньйонінг.
Я вважаю привілеєм життя і роботу тут, у Блакитних горах.
Оце внизу — долина Джеймісона.
І хочу сказати: «Варамі міттіґар».
«Вітаю, друзі», це мовою народу Даруґа, яким належить ця частина Блакитних гір.
-Це справді неймовірно. -Ці скелі — просто щось.
Підемо до каньйону Імператриці.
Один з найкращих каньйонів у Блакитних горах.
У нас сотні прекрасних каньйонів,
дуже вузькі тріщини у цих величезних скелях.
І через них тече вода.
Одягнемо гідрокостюми, шоломи та ремені,
тягнутимемо туди великі важкі мотузки.
Стрибатимемо зі скель. Ми будемо плавати.
А потім фінал — спуск мотузкою, чи канатом,
як ви його звете, по 30-метровому водоспаду.
Авжеж. Звучить досить просто. Давай.
-Зробімо це. Просто зараз. -Круто.
Ого. Чудово.
Одна з причин, чому Блакитні гори отримали статус Світової спадщини —
різноманітність життя, яке ми маємо тут.
І, зокрема, найвідоміше дерево Австралії — евкаліпт.
У Блакитних горах близько ста видів евкаліптів,
дивовижна цифра для відносно невеликої частини Австралії.
-Доволі круте дерево. -Капець.
На цій території багато природних джерел?
Тут є так звані звисаючі болота, розташовані майже на вертикальних схилах.
Це величезна зона для зберігання води, і вони фільтрують воду.
Не знаю, чи ви пили воду з крана в Сіднеї, але вона одна з найкращих у світі.
Усе тому, що її беруть звідси.
Це інший тип охорони середовища,
територія, яку поколіннями захищають. Пізнати всю красу
можна просто за допомогою прогулянки.
Більшість країн має національні парки,
і зараз близько 15% Землі
відсторонено та захищено від будь-якого втручання.
До цього ми були там, у прекрасному сухому евкаліптовому лісі,
а зараз ви можете відчути та сказати, що ви у зовсім іншому місці.
Ми в помірному дощовому лісі.
Він досі прохолодний та вологий, як колись Гондвана.
Тож тут досі збереглись рослини, що були на Гондвані:
каучукові дерева, папороті, сассафраси.
Це наш Парк Юрського періоду.
Тут колись ходили динозаври.
Спустилися на кількасот метрів, але на 100 мільйонів років у часі.
Юрський період мене зачарував. «Грошей ми не шкодували».
Каньйонінг — найкращий спосіб відкрити для себе цю історію.
-Перейнятися. -Так.
Гадаю, нам треба піднятися вгору, знайти рівну землю.
І одягнути гідрокостюми, шоломи та ремені.
Ден провів довгу бесіду
і розповів, як користуватися спорядженням.
Краще не займатися таким без професіонала поруч.
Це дуже небезпечно, навіть смертельно, якщо не знаєш, що робиш.
Не сказав би, що ми самі знаємо,
але ж Ден знає.
Гаразд, ви маєте бути на 100% віддані цьому.
-Максимально зосередьтеся. -Добре.
Один, два, три!
Схоже на заняття з тімбілдінгу,
де будують довіру, коли падаєш і даєш людям ловити тебе.
Але тут нема кому ловити.
Схоже, це погана ідея.
Добре, хай буде, що буде.
Повільно.
Гаразд, перерахунок.
Так. Ми всі тут.
Ось для чого чашка.
Радий повідомити, що всі живі й цілі.
Друже, дякую. Чудово.
Ми святкуємо таке випробування теплим чаєм
і готуємося до фіналу.
Спуск на мотузці
по цьому 30-метровому водоспаду?
Лишенько.
Можеш опускатись. Спершу ноги.
Ось так. Поїхали.
-Ми готові? -Так.
Добре.
Гаразд, Заку, тепер повільно йди назад.
І тримайся міцно за ремені, гаразд?
Добре.
Добре, розстав ноги широко. Гаразд, отак.
Саме тут я думаю, які жахливі рішення привели мене до цього.
Хай там як, шляху назад немає.
Так! Пішов!
Гарно впорався! Клас!
Боже мій. Я це зробив.
Ми зробили це!
Молодці, командо.
Більшість країн мають заповідники,
що мають зберегти якусь територію недоторканою
та чистою, щоб усі могли насолоджуватися,
досліджувати та насолоджуватися нею.
Але багато хто хотів би це змінити.
Забудовники, промисловість викопного палива та інші
завжди шукають місця, де є свіжі ресурси.
Національні парки світу можна захистити, якщо жертвувати час чи гроші.
І обов'язково відвідуйте їх, коли можете.
Цей досвід запам'ятається на все життя.
Ми їдемо півтори години, об'їжджаємо гори,
щоб дістатися іншого заповідника.
Є кілька тварин-синонімів Австралії,
починаючи з коали.
Інколи їх помилково називають сумчастими ведмедями,
це не ведмеді,
але на вигляд як м'які милі іграшки.
Навіть до того, як багато загинуло через пожежі,
вони були вразливим видом.
-Привіт. -Вітаю.
-Як ви? -Добре, дякую.
Наглядають за популяцією коал і сподіваються, що підвищать її,
неймовірні люди з неприбуткової організації «Science For Wildlife».
-Смадж. -Смадж? Смадже.
-Вітаю. -Радий знайомству.
Привіт, Смадже!
Смаджинатор.
Маю пояснити заздалегідь. Смадж — дуже хороший хлопчик.
Але через можливі отрути в районі
носить намордник як у Ганнібала Лектера, для власного захисту, а не нашого.
Отже, Смадж — здібний хлопчик?
Так, так. Отже, його здібність — пошук коал.
Ого.
Саме так. Суперсила Смаджа — унюхати какашки коали,
бо якщо є какашки коали, то є й коали.
Саме їх ми й шукаємо.
І які спостереження? Чи багато переміщень?
80% території Світової спадщини постраждало від пожеж,
ми боялися, що втратимо всіх.
Але, гадаю, через пагорби та схили, вогонь оминув деякі райони
і не завжди спалював листя.
Їх важко побачити, дерева на цій ділянці непогані,
а території, на яких найбільше посліду — улюблені у коал.
Виявивши найбільшу концентрацію посліду коал,
можна визначити, які місця їм сподобались.
Зрештою, їхня мета —
створення більш сприятливих для коал місць проживання.
Будемо розвідувати цю сторону,
це буде гектарна територія, яку він обшукує за 15 хвилин. Швидко це робить.
-Отже, це 10 000 метрів за 15 хвилин? -Так.
-Ого.
Молодець, Смадже.
А ще ми досліджуємо, чи виживали коали на цій території. Чому були тут.
Що це за місцевість та які умови.
Тоді намагаємось захистити частину територій, щоб вони могли повернутись.
Повертаємо частину минулого життя.
І в таких місцях у нас є надія.
Надія — мотиватор, потрібно більше її. Звісно.
-Цей хлопчик уже готовий. -Правда ж?
Готовий? Гаразд, біжи!
Час Смаджу робити свою справу, винюхувати коалячі… справи.
Так, натрапив? Молодець.
-Він знав до цього. -Та ну! Що?
Що?
Швидко якось.
Боже, ти… Так!
Молодець, Смадже!
А тут багатенько.
-Так. -Ось воно.
Так. Молодець, Смадже. Хороший хлопчик!
-Молодець! Молодець. -Дуже добре.
Що?!
-Неймовірно! -Це лиш шматочок.
-Це лише частинка. -Людина такого ніколи не побачить.
Ні.
Це було так круто.
Це полегшує нам роботу. Цей не дуже хороший.
Уже трохи розмитий.
-Продовжувати? -Може, щось знайдемо.
-Друже, Смадже. -Так.
Неймовірно.
Це трохи старший витвір. Смадж може краще.
-Знайшов ще? Молодець. -Знайшов.
-Цей якийсь дивний. -Худий якийсь.
Так. Але всередині гарний і пахне сильно.
Одним зі способів відрізнити від опосума — понюхати,
-від опосума знудить. -Блюватимеш.
А коалячі смердять тухлим евкаліптом.
Що ви можете сказати про коалу виходячи з цього?
Це менша коала, мабуть, дитинча.
-Лише за розміром. -Так.
Ці дівчата знаються на цьому лайні.
-Не думав, що сьогодні нюхатиму какашки. -Як і я.
-Круто. -Гаразд.
Невеличка порція горошків.
-Затхлі? -Переносний туалет.
Пахне не як евкаліпт. Пахне лайном.
Неправда!
Та ну.
Треба знайти опосума.
-Знайдімо опосума -Порівняємо.
Ось. Оператор. Як запах?
Ти не старався!
-Він не старався! -Еге ж.
Ми переконалися, що коали проживають тут.
Тож тепер застосуймо технології та знайдімо їх.
Привіт.
-Привіт! -Вітаю!
Як справи? Ви знайшли для нас Тедів?
Так, схоже, знайшли коалу, яка знаходиться десь в тому напрямку.
Як за допомогою цього визначити напрямок?
Отже, це як цифровий індикатор.
Він виявляє коалу через частоту УКХ.
Гаразд, підіймається до 98.
-Тобто наша коала в цьому напрямку. -Так.
Що саме на коалі випромінює сигнал?
На ній є нашийник, від нього йдуть УКХ.
Ого. Усі мають нашийники?
Так.
Я зрозумів. Це схоже на пристрій відстеження з «Робокопа».
-Пішли? -Підемо туди?
-З нетерпінням чекаю. -То ми знайдемо справжню коалу.
Лежать на гарних гілках, здаватиметься, що вони їх не витримають,
вони вилізають туди поїсти.
Звідси можна їх побачити.
Он вона!
-Бачите? -Ого.
Боже. Ось вона. Це… Не дивно, що їх важко помітити.
На цьому дереві, просто посередині.
-Вона там. -Зніми захист з лінзи.
Боже. Я нічого не бачу.
Здебільшого коали роблять дуже мало,
лиш їдять листя евкаліпта і сплять близько 20 годин на добу.
Вона дивиться на нас.
Тож варто повчитися в них того, як треба відпочивати.
Так дивно бачити їх у природі.
-Так. -До зустрічі, друже.
Дякую, що зависнув з нами.
Забезпечити коалам краще майбутнє
після пожеж і зміни клімату — непросте завдання.
Дуже дякую, народ.
-Це неймовірно. -Немає за що.
Та завдяки щедрим пожертвам
і важкій праці таких захисників природи, це можливо.
Круто. Чудова робота.
І Смадж. Смадж теж дуже допомагає. Хто хороший хлопчик?
Збереження культур
таке ж важливе, як збереження природи.
Насправді вони йдуть пліч-о-пліч.
Їдемо в Барґо, Новий Південний Уельс, на обід,
Який треба буде заслужити.
Це нескладно. Побачите.
«Єррабінґін» — компанія, що належить корінному населенню,
вона присвячена збереженню землі та передачі знань.
від первісних людей до молодого покоління,
щоб і вони стали охоронцями землі.
Ще займаються ландшафтним дизайном у стилі аборигенів,
ми відвідаємо їхню ферму, зустрінемося з засновником та власником.
Агов, вітаю на фермі «Єррабінґін».
-Дякую. -Без проблем доїхали?
Так. Радий бути тут.
Мовою його предків слово «єррабінґін» означає «ми ходимо разом».
Ми йдемо з Крістіаном,
щоб дізнатися більше про землеробство на цій землі.
Ви побачите, що весь цей загін повен місцевих трав.
Не знаю, чому це трава кенгуру.
Англійський ботанік, мабуть, побачив поруч кенгуру,
подумав: «Це трава кенгуру». Я не бачив біля неї кенгуру.
Вона не схожа на кенгуру, тож це не так.
Це по суті древнє зерно?
Так. Так.
Корінні зерна — надзвичайно невибагливі рослини,
тобто вони стійкі до посухи, і легко ростуть без добрив і достатку води.
У племені ми використовуємо насіння, зокрема, для хліба.
Хіба вони не усвідомлювали, що аборигени
займалися фермерством значно довше, ніж думали?
Вони цього не зрозуміли. Казали: «Тут пусто. Безплідна земля».
Часто перші колоністи голодували поруч з купою їжі.
-Бо у них було зовсім інше уявлення. -Точно.
Поки перші колоністи вважали цю місцевість зарослою бур'яном,
насправді тут ріс природній та багатий врожай трави кенгуру,
з якого виходить чудова мука.
Частково збереження землі означає використання всього її потенціалу,
тутешній потенціал — трава кенгуру,
може бути стабільним джерелом їжі, яке добре росте в цьому регіоні.
Напарник придумав нам травозбирач.
Часто доводилося збирати всю цю траву руками,
а так ми можемо збирати весь врожай
навіть не торкаючись його.
Ніщо не псується.
Це дуже просунута, тонка та делікатна газонокосарка.
І все ж, краще, ніж збирати все руками.
Тому вона класна.
Хочеш спробувати? -Так.
І смішну музику підставте.
На мою думку, цим можна займатися до кінця шоу.
Це його стихія. Глянь на нього.
Дивимося, як Дерін штовхає газонокосарку.
-Минуло три години. -Еге ж.
Гляньте. Це його рай.
Круто.
-Що там у нас? -Відчіпляюсь.
Ого!
-Що там з хлібом? -Погляньте!
Зелена штука — паспалум, а під нею все решта.
Хлопець у захваті. Крута штука.
Оця пара… Ці п'ять паростків тут для тесту.
Вони експериментують з іншими корінними джерелами їжі.
Як голка з ялинки. Справжня лимонна трава…
-Ого! Фантастика. -Так, прекрасно.
Це як суп том ярн.
Тут щось гарно пахне.
Добре мати ферму, бо завжди є що їсти.
-Гарно! -Клас.
-Час обідати! -Що у нас?
Є дампер, з яким буде ще дещо запечене.
Плоди нашої праці. Здебільшого праці Дерина.
-Будьмо, хлопці. -Будьмо.
Цей хліб готують із насіння трави кенгуру.
Ого. Неймовірно.
Зерно теж там, так?
-Ого. Смакота. -Еге ж.
А ще це свіжий гарбуз.
Цей гарбуз з насінням акації готується від ранку.
Отже, у нас є ще філе барамунді.
Покладемо ці філе зверху.
Це як бананове листя в азійській кухні, де…
Так.
Клас. Приємно бачити, як все це готується на такому вогні.
Та це не основна страва.
Є ще жуки Моретон-Бей.
-Круто. -Змішані з листям лимону.
Жуки — ледь не найкрутіше, що я бачив.
«Жуки». Сленгова назва плоского ракоподібного,
який наполовину лобстер, а наполовину монстр.
Боже мій. Я такий голодний.
-Який дивний… -Обережно, гаряче.
Наче по його подобі прибульців робили.
-Так. -А є ще щось?
Як велика креветка.
Один з найкращих способів зв'язатися з культурою — їжа.
Боже мій.
-О, так, це… -Найкращий жук у моєму житті.
Ферма «Єррабінґін» — це захопливий досвід.
Хочете? Хто голодний?
Їх об'єднує не лише земля та їжа, яку вона дає,
але й значуща історія культури.
Це так смачно.
І хто знав, що охорона природи така смачна?
Це було неймовірно. Дякую за екскурсію та їжу.
Хай вам щастить, хлопці.
Ми приберегли найбільш австралійську природоохоронну справу на кінець.
Їдемо за 300 км на північ від Сіднея,
щоб побачити одну з найвідоміших істот, що у більшості асоціюється з Австралією.
Ні, це не кенгуру.
Що там було? Таязура? Малий тасманійський диявол і таязура?
Ні, Деріне, не таязура.
Старий мультик?
-То був Хитрий койот і Дорожній бігун. -Так?
Чувак з торнадо? Не пам'ятаю. У нього був свій мультик?
Він був частиною Йосемітського Сема.
Пам'ятаєш Йосемітського Сема?
Суботні ранкові мультики. Я біг до телевізора.
Я теж.
Наші з Деріном знання тасманійського диявола
обмежуються мультиками.
Я можу сказати ось що:
на Тасманії залишилося лише 25 000 істот,
і приватна організація «Aussie Ark»
намагається врятувати вид від вимирання
і повернути їх на материк.
«Aussie Ark» створили для захисту тасманійських дияволів,
але вони також працюють над збереженням усіх місцевих тварин.
Бо якщо зникне хоча б один вид,
це може мати катастрофічний вплив на всю екосистему.
Вітаємо вас.
-Вітаю. -Вітаю.
Це засновник, Тім Фолкнер.
-Вітаю. -Привіт.
-Це не тасманійський диявол. -Вітаю. Це Чарлі.
-Привіт, Чарлі. -Це коала.
Привіт.
Ось, візьми оцих.
-Хто це? -Білки, під ризиком вимирання.
-Сумчасті. -Якого біса?
І ще одна маленька тваринка в його кишені. Гаразд. Нічого страшного.
-Твої кишені… -Це маленький Петі.
А в кишенях штанів що?
Так, я знаю. Це його сестра — Ґамнат.
-Привіт, Ґамнат. -Привіт.
Ого. Ви такі крихітні.
Хороший хлопчик.
-Скільки у вас тварин? -У вас тече.
Він пісяє.
О, так! Хороший…
Усе буває вперше.
«Треба попісяти».
Можна дам тобі Чарлі?
Це їх штучна сумочка.
Можна трохи тебе витерти.
-Він тікає. -Забери його.
Ти знаєш, де твій дім. Гаразд.
-Так, знають. -Отак.
Саме так вони жили з мамою. Де багато листя.
Хай там як, застрибуйте. Усе взяли?
Усе буде добре.
-Забрудню їх? -Та вони не…
Я через укуси хвилююсь, а не багно. Усе буде добре.
-Стрибайте. -Дияволи кусають?
Так. Дуже сильно.
Круто!
-Я у захваті. -Це добре.
То скільки їх у вас?
Зараз тут близько 200,
і ми виростили понад 450, але вони живуть лише шість років.
Що?
Цикл життя дияволів:
народжуються, дорослішають до двох років, розмножуються у два-чотири,
а до шести помирають.
«Aussie Ark» спочатку називався «Devil Ark».
ідея зайшла, ми розширилися з дияволів до 15 інших видів,
цілих середовищ існування та екосистем.
-Але дияволи захворіли в 1996 році. -Ого.
І це їх знищило. 90% дияволів зникли з Тасманії.
-Тому ми втрутилися. -Так.
Якщо вимирання відбудеться в природі — ми на підмозі.
Важливою частиною охорони середовища є захист дикої природи,
особливо зникаючих видів.
Навіщо їх захищати?
Більшість з них під загрозою через людей:
полювання, вирубування лісів, зміна клімату, забруднення та інше.
Та зараз не так важливо, як це сталося,
для екології важливо зберегти ці зникаючі види.
Здоров, друже!
Привіт. Наприклад цей тасманійський диявол.
Від таких істот, як він, до коали й гігантської панди,
треба захищати вимираючі види, щоб зберегти біорізноманіття.
-Дякую. -Це не завжди так.
але в деяких зонах, якщо прибрати лиш одного шкідника,
це може викликати ефект доміно на решту і підірвати всю екосистему.
Завдяки біорізноманіттю
ми підтримуємо здоровий баланс повітря, води та ґрунту.
І відтак захищаємо планету.
Тому допомагаємо тим, хто потребує.
За допомогою законодавства, запровадження заповідників,
програм збереження природи…
і багатьох інших методів.
Усе заради повернення популяції до нормального рівня.
-Дякую, друже. -Так!
-Виходимо. -Гаразд.
Заку, візьмеш відро, будь ласка.
Ого! Боже!
-Овва. Відро зіпсованого м'яса. -Еге ж.
Коронна страва Деріна. Гляньте.
-Це той… -То ось що за запах.
Я сидів і думав: «Що це пахне?»
З ним матимемо справу. Інструктаж: «Дияволи для чайників».
Важливі поради щодо безпеки.
Коли будемо там, не засовуйте їм пальці до рота.
Якщо вони наближаються, знайте, що треба просто підняти ногу.
Якщо підійде ближче, воруши ногою, інакше схопить.
Це третій за силою тиск щелепи на Землі.
-Не кладіть нічого до рота. -Третій за силою?
Вірно. Можуть дробити кістки. Тож…
То нащо нам сюди?
Це наша соціальна мережа.
Якщо в них є туша в природі, ми намагаємось її відтворити.
Один диявол трясе її — нічого.
Коли двоє трусять — шматочки відриваються.
Тушу трястимуть 10 чи 12 дияволів.
Щоб віддати їм це, треба протиснути сюди і дати трьом-чотирьом дияволам схопити її.
Ми будемо стежити за тобою.
Чекайте. А чому я?
У тебе м'ясо, чуваче.
Але обережно.
Коли зайдеш, відходь назад і заманюй їх з собою.
Добре.
Готові?
Готовий до подрібнення тасманійськими дияволами?
Ні, зовсім ні. Взагалі ні. Ні.
Ось, тримай.
-Бачиш металевий стовп у землі? -Так.
-Маєш зачепити це за нього. -Чекай…
-Зачепити? -Так.
Дуже смачно пахне.
Лише секунду. Бережи ноги.
Хай хапається.
Тепер назад. Гаразд. Заходь. Повільно.
Повільно. Повернися.
Секунду. Гаразд, друже, повільно відводь їх. Повільніше. Ось так.
Повільніше. Коли опускаєш руку, будь обережний, гаразд?
-Бо… -Треба обмотати?
Так. Повільно. Спробуй тримати їх.
-Дуже напружено. -Так.
Ніжно й обережно. Обережно, у тебе немає запасної руки.
Дідько.
Нічого. Нехай потягнуть. Так. Давай.
-Молодець. -Обережно ззаду.
Так… просто як в мультиках.
Ось чому не треба спати п'яним під деревом у Тасманії.
Подумай, як вони можуть утилізувати відходи.
Боже мій.
Усе, що померло від віку, від хвороб. Пуф! Їх немає, усе чисто.
-Такий звук. -Ходіть, подивитеся.
Ходіть сюди.
Ця сценка розігрується в Австралії
впродовж усієї історії.
І зараз ми ризикуємо втратити її назавжди.
Так.
Відчуваю, що зараз я ризикую втратити себе назавжди.
Ми не лише запобігаємо вимиранню,
підтримуючи запасну популяцію виду.
-А можемо ще допомогти екології. -Дивіться.
Ну ж бо. Грай чесно.
Так. Грай чесно.
Він хоче втекти зі здобиччю.
-Це Нед Фландерс. -Гляньте.
-Готові до роботи? -А це що було?
Так.
Чуваче, ти хоробрий.
Келл.
-Привіт. -Як ти?
-Заку, Деріне. -Келл, як ти?
-Келл — одна з менторок. -Рада знайомству.
Це місце розмноження, де відбувається вся магія.
Для початку візьміть усі пастки.
У них є пастки для гуманного захоплення дияволів.
Так. Піймав. Живий. Так.
Радіочастотні ідентифікатори допомагають стежити
за здоров'ям, розведенням і визначити дату народження.
Подай сюди, будь ласка.
Хочу зауважити, що назву дияволу
дали ранні європейські поселенці
через страшні крики та рев, який вони видають.
Може здатися, що їм боляче,
але така техніка їм ніяк не шкодить, пам'ятайте.
Це все заради порятунку виду.
-Тут маю ще одного. -Він розлючений.
Якщо самка має дитинчат, то цього не даємо.
Так.
-Треба спершу з'ясувати. -Так.
Гаразд, як гадаєш? Хлопчик чи дівчинка?
-Характер показує. -Дівчинка.
Дівчинка.
-Добре. Знову. -Ого.
Заку, можеш взятися отут?
-Маєш підняти. -Боже.
Такого в книжках не пишуть.
Є. Останні чотири цифри?
«4223».
Крукшанкс.
-Хлопчик? -Дівчинка.
У неї дуже сильна щелепа,
тож треба трохи натиснути, щоб не рухалась.
Підміни мої руки. Поглянь сюди, Деріне.
Оце морда.
Чудово, друже. Тримай.
-Є, Заку? -Так.
Тримай її, друже. У тебе є ще хвилина чи дві, і ти…
Нікуди не втечеш.
Секунду. Відпусти на хвилинку.
Гаразд. План «Б».
Бачите? Коли ми це піднімемо, я хочу, щоб ти затиснув губу.
У неї ще один еструс.
Але з нею все добре.
-Так. -Ого.
Без дитинчат. Нормально.
Було б очевидно, якби там був малюк.
Так. Вони схожі на рожеві горішки.
Гаразд. Цю випускаємо.
Так.
-Наступний. -Перенесемо.
Це самець.
Схоже на те.
По ньому одразу видно, його стан не такий хороший, як у дівчат.
Отже, самець має показати свою силу над самкою, вони будуть битися.
Вони кусають їх за шию.
Показати силу та домінантність.
Затягнути до лігва, де він лишиться, не їстиме десять днів і охоронятиме її.
Відбиватиме всіх самців. Щоб він…
Він на вигляд здоровий, та він трохи легенький.
Отже, з розмноженням проблем не було.
-Чудово. -Добре.
Романтики тут не багато.
Заспокойся. Скільки йому, Келл? П'ять?
Агов, заспокойся.
Так, п'ять.
Він теж має піти з нами. Ого, це фантастика.
Вилізай звідти.
Ця якась аж занадто диявольська.
Дитинчат немає. Вибач, сонечко.
Я не підійматиму її. Спробуйте ви. Будь ласка.
Хапайся нижче. Ось так.
Ця самка не вагітна, але вона дуже перспективна,
тому повертаємо її у зону розмноження і бажаємо удачі в майбутніх починаннях.
Вона перевірила.
Боже мій! Я такий радий, що пережив це.
Усе почалось з 44 тасманійських дияволів
і переросло в 390 успішних народжень.
і перше народження на материковій частині Австралії за 3000 років.
Дияволів та всіх, хто народився тут,
відпускають на волю,
де вони вільно житимуть на площі у чотири тисячі квадратних км.
Кожна тварина, яку випустили звідси, є на цій стіні.
Сьогодні додали ще двох.
Вітаю, дияволи.
Востаннє тебе ще трохи похитає.
Можеш зазирнути, побачити, що він робить.
-Ось він. -Привіт, друже.
Погляньте.
-Виходить. -Привіт, друже.
Він побіг додому.
-Повертається. -Побіг.
Так.
-Святі макарони. -Це неймовірно.
Твоя робота дуже важлива.
Ми невелика нація,
та з унікальними тваринами, їм потрібна допомога.
-Дякую. Дуже вдячний. -Дякую.
-Неймовірний день. Дякую. -Молодець.
-Так, друже. -Я радий, що ви приїхали.
-Радий ділитися. -Дякую, що дозволив взяти участь.
Приємно повернутися з родиною та друзями у нове місці проживання — Австралію.
А отримані знання про збереження видів, біомів,
культур — це універсальні ідеї.
Як то кажуть: «Один в полі не воїн».
І жоден воїн — не воїн, бо все поєднано.
Ми всі поєднані. Існує баланс.
Земля, якою ходимо, вода, яку п'ємо, повітря, яким дихаємо.
Це одне велике середовище, і ми тут, щоб зберегти його.
Насолоджуйся на повну, звісно, але відповідально,
залишаючи її такою ж чи кращою, ніж вона була до нас.
Заради наступних поколінь.
І це лише початок.
Пристебніться і приєднуйтесь.
Подорож буде веселою.
Команда «Down to Earth»
визнає власників Австралії.
Висловлює шану старійшинам минулого, теперішнього та нового,
вони бережуть спогади, традиції, культуру та сподівання
аборигенів, мешканців островів Торресової протоки.
Переклад субтитрів: Юрій Пасічник