SERIÁL NETFLIX
Jdeme na to, lidi.
V ROCE 2021…
Pojďte tudy. Tady.
SE ŠTÁB NATÁČEJÍCÍ DOKUMENTÁRNÍ FILM
VYDAL HLEDAT PRAVDU O LEGENDÁRNÍ HOUBĚ
Už jsi byl někdy na houbách?
Panebože.
ŠTÁB ZMIZEL
Ahoj, lidi…
ALE JEJICH VYBAVENÍ BYLO NALEZENO
ZBYLY POUZE TYTO HRŮZOSTRAŠNÉ ZÁBĚRY
Jsou všude.
Ovládnou mozek. Je to doslova zombie houba.
NAPADNOU HOUBY, ROSTLINY, ZVÍŘATA
PRAVDA SE SKRÝVÁ HLUBOKO V PŮDĚ
HOUBIČKOVÝ TRIP
Vážně to děláme znovu? Tohle se vůbec nestalo.
Ale pravda se skutečně skrývá hluboko v půdě.
V téhle epizodě se pořádně zašpiníme,
budeme se totiž zabývat regenerativním zemědělstvím.
Jde o přirozené zemědělství, které produkuje výživnější suroviny
a ukládá uhlík do půdy, čímž přispívá ke zdravější půdě a lepšímu stavu planety.
Nakonec jde o jedinou věc. O hlínu. Konkrétně jde o to, jak obdělávat půdu.
Ať už jde o pěstování plodin, nebo chov dobytka.
Tyto základní principy regenerativního zemědělství, zkráceně „RegAg“,
jsou použitelné pro veškeré zemědělství a každý z nás může něčím přispět.
Náš nový kamarád Bruce Pascoe, autor knihy Dark Emu, má hodně co říct o místní půdě
a o tom, jak ji využívali Aboridžinci a jak se s ní zachází dnes.
Mám o půdu starost. Co jsme udělali půdě v této zemi tím,
že na ní chováme zvířata s tvrdými kopyty a že ji oráme…
Australská půda je velice lehká. Je to nejméně úrodná země na světě.
Nikdy jsme neměli tuto půdu orat. Je příliš lehká a odletí.
Míra eroze je v Austrálii strašná.
Objevilo se to po kolonialismu?
- Nebo byla půda vždycky tak lehká? - Půda byla vždy lehká.
Když ji obhospodařovali Aboridžinci, byla neskutečně úrodná. Ale místní rostliny
nepotřebují moc živin. Jedinečná kombinace. Když začnete sázet rostliny,
co potřebují hodně živin, musíte do půdy přidávat hodně chemikálií.
Jedním z prvních byl superfosfát. Je to jed, který se navíc používá špatně.
Tenhle jed nám ničí půdu. A teď se ji snažíme obnovit.
Jak tedy podle vás můžeme překlenout tuto propast
mezi mentalitou „braní si ze země“, aby to bylo globálně vyváženější?
Jak by to mohlo do budoucna dávat smysl?
- Cokoli uděláme, musíme udělat pomalu. - Jo.
Musí se brát ohled na dnešní farmáře. Nechceme udělat něco,
co by ohrozilo blahobyt milionů lidí, protože to je to, proti čemu brojíme.
Existuje mnoho zemědělských technik, které Aboridžinci používali již dávno,
které by se měly používat na moderních farmách.
Jedeme za místním párem, který úspěšně podniká právě podle těchto rad.
Nejde jenom o ziskový podnik, ale zároveň tím pomáhají planetě.
Klapka.
Tammi, jsme tady správně?
- Ahoj, jo, jste! - Ahoj!
Zatím jsem chtěla trochu plít.
- Zac, rád tě poznávám. - Ahoj, Darin.
- Vítejte. - Díky za pozvání.
- Krása. - Farma Jonai.
Tohle je Farma Jonai, 69 akrů půdy. Praktikují zde udržitelné zemědělství.
Vlastní ji a provozuje hlavní řeznice Tammi Jonasová a její manžel Stuart.
Co znamená „Jonai“?
Naše příjmení je Jonas, takže se nám říká Jonai.
- Ukážu vám to tady. - To je jako Jonai Brothers.
- Ne, tak jim neříkej. Je to naše jméno. - Jonai se mi líbí víc.
- Hej. - Ahoj.
- To je Luna. - Ahoj, Luno.
Ahoj, no ty jsi krasavice.
- Jseš šťastná, co? - A zdravá, viď?
Jak sami Jonaiové uvádějí,
přestalo je bavit se rozhodovat mezi záchranou světa a jeho využíváním.
A tak přišli na to, jak dělat obojí.
To je krásný místo.
- Jak dlouho tady žijete? - Skoro 28 let.
Na začátku tady byly jenom výběhy pro ovce.
Nejsme průmyslovou farmou, kde jeden člověk na traktoru obdělává tisíce akrů.
Máme tady čtyři lidi na plný úvazek a stážisty, aby nás na pozorování půdy
bylo víc a mohli jsme lépe reagovat na to, co půda potřebuje.
Jak nám řekl Bruce Pascoe, regenerativní zemědělství je hlavně o půdě.
Klíčové je minimalizovat jakékoli narušení půdy,
což zahrnuje přidávání škodlivých chemikálií, orbu
a velká stáda zvířat, která příliš dlouho zabírají půdu na stejném místě.
Zvířata často stěhujeme. To je důležitá součást pohybu v krajině.
Tradiční zemědělství nechává zvířata na stejných výbězích po opravdu dlouhou dobu.
Všechno spasou. Příšerný. Určitě jste to tady už viděli. Vypadá to omšele a smutně.
Další klíč k regenerativnímu zemědělství je integrace a střídání zvířat.
Stejně jako střídání plodin umožňuje i střídání zvířat půdě regenerovat.
Ať už jde o plodiny, nebo zvířata, půda se stejnou věcí časem unaví.
Představte si, že byste po léta jedli každý den totéž. Taky bys vás to omrzelo.
Velké průmyslové zemědělské továrny to většinou takto nestřídají
a krátkodobé cíle zisku se nemusí shodovat s dlouhodobými výhodami střídání zvířat.
Tammi vyznává stará řešení z minulosti, jak je vysvětluje Bruce Pascoe.
Pomohly Jonai Farms udělat změny k lepšímu.
Kniha Bruce Pascoea nám dala pohled na krajinu, který jsme předtím neměli.
Jde o zanechání soběstačného zdroje.
Víme, že v souvislosti se změnou klimatu potřebujeme především
uhlík v půdě a organické hmoty v půdě, protože to pomáhá s čerpáním.
Takže tomu musíme pomoct. Potřebujeme, aby byla tráva trochu houbovitější,
ne neprodyšná jako tyhle kameny.
Když je neprodyšná, není tam mikrobiální život.
Na začátku byly tyto výběhy tvrdé, a teď jsou pružné.
Naprostá změna produktivity výběhů.
Výběh je jen plocha půdy. Tím, že necháme některé části odpočívat
a na jiných se omezí doba pastvy dobytka, se může půda ve všech výbězích zotavit.
To také umožňuje zvířatům přirozeně udržovat půdu tím,
že spásají porost po jednotlivých úsecích.
Závěr zní: starejte se o půdu, a ona se postará o vás.
Ahoj, Clarabelle! Tamhle je. To je moje holka.
Jo, každé ráno ji dojíme.
- Už jsem pár let nedojil. - To je fakt, Zac dojil…
- Dojil jsi krávy? - Je to dlouhej příběh. Ne, kozu.
PRVNÍ ŘADA, „PORTORIKO“
Zdravím svýho kámoše v Portoriku. Jak je, Jimbie?
- Pojďte tudy. - Takhle zaučujeme stážisty.
- Neřekneme jim o drátě. - Tudy.
- Hezký. - Paráda.
- V pohodě? - Dík.
Teď se setkáme se skutečnou hvězdou Jonai Farms.
Představuju vám Afroditu! A její malá selata.
- Ahoj. - Ahoj, maminko.
- Božínku. - Jsou rozkošný.
- Ahoj, Afrodito. - Ahoj.
No ty brďo. To je tak…
- Ahoj, selátka. - Jsou bytelný.
- Ahojky. - Ahojky.
- Ahoj. - Pojďte sem, prckové.
- To je krásná… - Bože můj.
- Ty jsi teda obrovská! - To fakt je.
- Jsi obrovská. - Je to velká máma.
Každý zavedený systém začal skutečně vzkvétat díky prasatům.
Jejich odpadní produkty vyživují půdu.
Začali jste tady chovat i další zvířata?
Teď dojím Clarabelle a vyrábíme si sýr pro sebe. Co se týče sýru, jsme soběstační.
Snažíme se zjistit, jestli bychom tady mohli mít mikro-mlékárnu,
protože syrovátkou z výroby sýrů krmíme prasata.
Když budeme mít víc takových věcí, můžeme mít míň prasat.
Kdybychom měli dvě dojnice a mohli prodávat trochu sýra.
Čím více harmonie najdete a zdůrazníte v přirozeném řádu věcí,
tím více toho skutečně vytvoříte.
Jo. Pořád je integrujete. Je zajímavý pořád mít momenty jako:
„Teď bychom mohli vyrobit nějakej sýr.“ Letos jsem poprvé vypěstovala pšenici.
Gratuluju. Tohle je opravdu fascinující a cool.
Je to zábava.
Jo, je zábava se o tom dozvědět a vidět, jak to funguje.
Naší filozofií je používat minimum fosilních paliv. Máme pravidlo,
že nesmíte na farmě nikam jezdit, pokud nepřevážíte těžké vybavení.
Když jezdíme kontrolovat zvířata, tak buď pěšky, nebo na kolech.
Je tu nějaký systém, který se nepovedl? Všechno tady šlape jako hodinky.
Až budeme mít solární panely, bude to paráda.
- Jo, super. - A až budeme mít elektrický vozidla.
Pak máme hotovo.
Kromě všech ostatních povinností spolumajitelky je Tammi i hlavní řeznicí.
Neměli jste je snad za domácí mazlíčky?
Nejtěžší pro mě je to řeznictví a tahle stránka věci.
A oceňuju skutečnost, že to děláte vyváženě.
Rozhodně máte jiné pocity, když jste v těchto ekosystémech déle. Nejde o to,
že bych je už neměla. Záleží mi na nich. A jak si myslí naši domorodí bratři a sestry
tady v Austrálii, jsme správci všeho od země až po vzduch, ale v přírodě
nejsme nijak výjimeční. Jsme jen její součástí. Pro mě je přijatelné
a v pořádku, že si z ní bereme. Že jim bereme životy pro naše životy.
Darin je vegan a věří, že žádné zvíře ani žádný jiný tvor
by neměl být použit pro lidskou spotřebu, a proto následující část vynechá.
Protože tady uvnitř Tammi porcuje všechno maso.
Tady se svlíkáme.
- Cože? - Svlíkáme se tady.
- Fakt? - Ne, jenom kůži z masa.
To nekomentuju.
Tohle Američani rádi. To je šunka. Když vytáhneme tu pánevní kost,
dostaneme dokonalou vánoční šunku.
- Tak jo. Chápu. - Ale…
- Stačí tu kost vytáhnout? - Jo. Ukážu ti to.
Tohle je pánevní kost. Máme ji taky. V pánvi.
Jasný. Jak to vlastně prodáváš? Máte obchod nebo…
Stojíš v naší malé prodejně bez přirážky. Takže ano, máme obchod,
ale převážně prodáváme skrz CSA, komunitou podporované zemědělství.
To znamená, že se lidé upíší minimálně na rok
. a dostávají od nás měsíční zásilky. - Jak se na seznam CSA dá dostat?
No, v Melbourne máme 20letou čekací listinu.
- Takže… Máš děti? - Kam tím směřuje?
- Ještě ne. - Tak je rovnou zapiš. Počkáš si 20 let.
Beru na vědomí. Jestli budu mít děti, zapíšu je na čekací listinu Jonai CSA.
Pozor, farmy. Pokud existuje 20letá čekací listina, pak je i vysoká poptávka.
ŠŤASTNÁ PRASÁTKA!
A zákazníci, možná i ve vašem okolí najdete místní farmy,
které nabízejí předplatné čerstvých produktů.
Teď se možná ptáte, proč nezvětší farmu, aby uspokojila tak velkou poptávku?
Farma Jonai nechce být 50krát větší.
Tammi by radši zaučila 50 nových farmářů, aby tu poptávku uspokojila.
Protože kdyby se jejich farma rozrostla, zmařila by celý smysl svého poslání.
A tak se Tammi aktivně snaží předat své znalosti
a učit ostatní regenerativnímu zemědělství.
- Nevadí ti konzumace zvířat, co znáš? - Když mi lidé pokládají tuhle otázku,
odpovídám: „Nevadí ti konzumace zvířat, co neznáš?“
Když se nad tím zamyslíš, je to fakt pravda, viď?
- Jo. Není třeba říkat víc. - Jo. To dává perfektní smysl.
Víme, že tohle zvíře žilo dobrý život a…
- Víš, kde bylo a odkud pochází. - Jo. Vím, co jím.
- A že ses o něj dobře postarala. - Přesně tak.
- Dokážeš z toho zvířete použít víc? - Používáme všechno.
Takže například tenhle tuk se moc nehodí na klobásy.
Tomuhle říkáme kulovitý tuk. A není měkký. Takže z něj místo toho uděláme mýdlo.
A z jakéhokoli odřezku, například z tohohle,
- bude klobása. - Nádhera.
Pauza!
Na potraviny z farmy Jonai je sice dlouhá čekací listina, ale společně se štábem
můžu ochutnat jejich nejčerstvější jídlo.
Hele, Darin je zpátky.
Oběd byl famózní. Je něco lahodného na tom jíst jídlo poblíž místa, odkud pochází.
A jíst přímo tady na farmě, to nejde o potravinové kilometry, ale metry.
Tohle bylo naprosto úžasné. Díky za pozvání.
Jsem neuvěřitelně inspirovaný. Děkujeme za prohlídku a že ses o to s námi podělila.
- Děláš tady samá kouzla. - Díky, že to budete sdílet dál.
- Ráda jsem vás přivítala. - Děkujeme.
- Moc děkuju. - Děkuji. Díky.
- Děkuji. - Darine.
Asi si založíme blog. Vegan a řezník.
To bylo bezva.
- Viď? - Zní to parádně.
Náš rozhovor s Brucem nás přivedl k tomu, jak Tammi zvířaty pomáhá půdě.
Bruce měl také co říct o udržitelnosti a rostlinách.
Během COVIDu tady nelétala žádná letadla.
Takže jsme sem nedováželi zeleninu ze zámoří, což je šílená věc.
Říct si: „Pošleme kalifornskou mrkev do Austrálie. To je skvělej nápad.“
Když vytáhneme ze země mrkev, která byla vypěstována
na koktejlu chemikálií, a pak ji postříkáme konzervační látkou,
aby se do Austrálie dostala jako mrkev a ne jako kaše,
spotřebujeme při tom nesmírné množství chemikálií. A možná je to levné,
ale jak dlouho v tom můžete pokračovat, než se půda začne hroutit?
A v tu chvíli musíme zapískat a říct dost.
Že to jako lidé v kapitalistickém prostředí nedopustíme,
protože jinak tu už nebudeme a to není dobrý byznys.
Správné zemědělské postupy dávají dobrý obchodní smysl.
Jsme asi hodinu a půl jízdy jihozápadně od Melbourne,
abychom navštívili místo zvané Brae. To jméno pochází ze skotského slova pro svah.
Na tomto svahu leží butikový penzion s nulovými emisemi a oceňovaná restaurace.
Ty obklopuje 30 akrů ekologické farmy. A zde je majitel, šéfkuchař Dan Hunter.
- Vítejte. - Jak se daří?
- Ahoj, Zac. - Vítejte v Brae.
Ahoj, Darin. Těší mě.
- Jak je? - Super.
Uvidíme, jak šéfkuchař Dan využívá regenerativní zemědělství k tomu,
aby vytvořil úžasný kulinářský zážitek
v jedné z nejlepších restaurací v Austrálii.
To je paráda.
Prokazuje, že „udržitelný“ pokrm může být neuvěřitelně zdravý, sytý a lahodný.
Kuchyně je čistá, jednoduchá a velmi dobře uspořádaná.
A toto je perfektní reprezentace samotného menu.
V čem je Brae udržitelná a jak dodržuje regenerativní zemědělské postupy?
Jezdíme za našimi dodavateli. Na jejich pozemky.
Odebíráme jen od těch, co užívají regenerativní zemědělství.
A to až po řemeslníky a lidi, kteří nám vyrábí nádobí.
V tomto talíři je popel z naší pece na dřevo a hlína z přehrady, co tady máme.
Jo, když jíte v Brae, jíte celé tohle místo.
Všechno je propojené s místní zemí.
Doufáme, že lidé ochutnají jídlo a řeknou si:
„Tak počkat. Tohle má svůj důvod. Dává mi to naprostý smysl.“
- Jasný. Podívejte na ty ingredience. - Já vím.
Je to jen salát. Děláme ho způsobem, aby…
Klidně si ho vezmi.
…byl pro hosty esteticky příjemný.
Do pr****.
- Páni. - Asi si dáme pauzu na rajče.
Lepší rajče jsem v životě nejedl.
Je neskutečně sladký.
U biopotravin je textura jednou z věcí, kterých si…
Tady ho máš zpátky.
Něco, co si můžete koupit na farmářském trhu nebo na tržišti,
na rozdíl od něčeho, co je zabalené a uskladněné.
- Třeba jahody… - Snad se to vypere.
- Dobrý. Doufal jsem, že se to stane. - Známka dobrýho…
- Je výborný. - Takový jídlo si dobře pamatuju…
- Šťastný rajče. - Co tě postříká.
Zatím jste nepoužili dvě stejný věci.
- Ne. - Každá ingredience v salátu je jiná?
- Jo. - Kolik jich tam je?
- Zhruba 60. - Šedesát?
Ano, na naší zahradě teď roste asi 60 různých rostlin, co jsou na tomto talíři.
Kolik různých druhů ovoce a zeleniny sníte za jediný týden?
Nikdy jsem o tom nepřemýšlel, ale jsem si jistý,
že jsem nikdy na jednom talíři neměl 60 ingrediencí. Tak sem s tím.
- Ani nevím, kde začít. - Já nevím. Co si má člověk vybrat?
- Mám pocit, že potřebuju pinzetu. - Napřed si dám kytku.
BRAE ZELENINOVÝ ZAHRADNÍ SALÁT
Ty kráso.
Ještě pár menších příloh.
Tohle je dortík se žlutou cuketou a žlutým rajčetem.
Páni.
A tady jsou nakládané okurky s australským kořením.
Tohle je houbový krém s pistáciemi a kakaem.
- A hrášek s malinami v bramborové slupce. - To vypadá lahodně.
- Neuvěřitelný. - Takovou zeleninu jsem v životě neměl.
Je nemožný si po tomhle nechtít založit vlastní zahradu.
- Nemáte hlad, když jíme? - Ne! Nikdy.
- Ne, vůbec na nás nezírají… - Já bych hlad určitě měl.
- Určitě si založím zahradu. - To teda založíš.
- Je úplně slyšet křupání zeleniny. - Mitchi, chceš to ochutnat?
To byla řečnická otázka. Mitch nikdy neodmítne vzorek jídla.
- Je posedlej. - Jsem posedlej. Jo.
„To bylo skvělý. A zpátky do práce.“
- Dobře. Víc už nedostaneš. - Díky, šéfe.
Ty jo.
A když si pomyslíte, že tohle všechno vyrostlo tady.
Je to tady cool.
Okolí restaurace je navrženo tak, abyste se po jídle prošli a prozkoumali ho
a spojili se s krajinou, ze které jídlo pochází. A po desítkách chodů
z degustačního menu je to skvělý způsob, jak si protáhnout nohy.
Farma není jen rovné místo bez stromů, kde se orá půda.
Zdravá farma, zdravé prostředí
má ekosystém, který pomáhá ekologické produkci potravin.
Na pozemku vysadili více než 1 000 různých původních druhů stromů a rostlin.
A 90 % rostlinných potravin, co v restauraci podávají, se pěstuje zde.
Biodiverzita je opět klíčem k regenerativnímu zemědělství.
A tato rozmanitost rostlin také pomáhá podporovat půdu bohatou na živiny,
což snižuje množství uhlíku uvolňovaného do atmosféry.
Věci z této zahrady se dostanou do kuchyně.
Následně se zpracují, takže máme velké procento odpadu.
Ale ten se vrátí sem. Bude z nich nová půda.
Nic zde nepřijde nazmar, a to včetně většiny zbytků jídla.
Díky udržování kompostu se každý den skládce ušetří asi 100 kilo odpadu.
A kompost se pak vrací do půdy, aby se koloběh rozběhl nanovo.
- Tohle je salát, který jste jedli. - Jo, to je…
Přesně tohle jste předtím jedli.
- Jak je ta půda je tmavá, černá a bohatá. - A to je ten cyklus.
Místo toho, abyste rostlinu vyhodili, přeměníte ji na mulč bohatý na uhlík
a vrátíte ji do půdy. Zvládne to každý.
Neuvědomujete si, jak špatný potravinový systém ve skutečnosti je.
Je opravdu tak těžké to pěstovat v masovém měřítku
a prostě vědět, že společnost obecně jí věci, jejichž kvalita zdraví je minimální.
Vlády mohou například přispět k podpoře menších zemědělských podniků.
Ale dokud se neprosadí legislativní změny, budou podobné malé zemědělské podniky
zastíněny mega průmyslovým zemědělstvím.
Jedna z nejjednodušších věcí na pěstování jsou extrémně plodné jahodníky.
Jedna rostlina produkuje spoustu jídla. Jahoda v supermarketu má texturu jablka,
což není správné. Je jako dřevo. Nemá šťávu. Čerstvá jahoda je výtečná.
A taky jde o to, že vlastnoručně vypěstované jídlo chutná lépe.
Z talíře jste snědli tenhle kus půdy.
- Máš tady jednu výbornou věc vedle druhé. - Jo. Jsme malá restaurace
s malým počtem zákazníků. Ukazujeme, že na malé ploše se dá vypěstovat
opravdu hodně rozmanitých a kvalitních potravin.
Stejně jako u farmy Jonai i zde záleží na velikosti.
Menší hospodářství je pro půdu méně náročné.
A pro Brae je péče o půdu pomocí metod regenerativního zemědělství
zdrojem kvalitních a zdravých produktů a prosperujícího podniku.
Vstáváme brzy ráno a čeká nás dlouhá cesta.
A tak nám Darin připravuje snídani. V autě.
Jo!
Kámo, je to plný.
- Na zdraví, kámo. - Jo. I na tvoje.
- Budeš žít 100 let. - Můžu si dát taky? Zbylo ještě něco?
Jasně, spousta. Tenhle recept vymyslel Darin.
Vitánie snodárná, klanopraška, matcha, lesklokorka lesklá…
- A moc rád o tom mluví. - Kámo, prostě…
I když se ho nezeptáte, všechno vám o tom řekne.
Nyní se nacházíme asi hodinu severně od Melbourne
a hluboko ve složitém ekosystému tohoto lesa. Zatím jsme viděli,
jak zvířata i rostliny ovlivňují půdu, ale náš poslední výlet se týká
úplně jiné říše, protože pod korunami těchto stromů se skrývá symbiotický vztah.
Chemický proces, který nejen obohacuje půdu, ale také neustále pomáhá
našemu klimatu tím, že pohlcuje uhlík a ukládá ho do země.
Jako síť miniaturních kompostů se zvláštní druh plísní živí
rozkládajícím se materiálem z lesa a dodává půdě živiny.
Technicky vzato to nejsou rostliny ani zvířata. Jsou to plísně.
Ale známe je jako jejich plodnice, houby.
Studie odhalily, že v našem trávicím systému žije celý mikrobiom,
který se významně podílí na našem zdraví. Podobný svět bakterií a hub žije i v půdě.
Tak aby bylo jasno, já nejsem žádná huba.
- Jasně. Protože ve skutečnosti jsi… - Mikrobiální houba.
A přesně jak jsi říkal, žijeme ve tvých útrobách i v půdě, a dost si to užíváme.
- Fakt? Tak co se tam děje? - Ať už jsou v trávicím traktu, či v půdě,
mikrobiální houby udržují systém silný a zdravý. Mikrobiální houby hrají
zásadní roli v příjmu živin, metabolismu, růstu, energii a imunitě.
V našem střevě rozložíte potravu na živiny, které dokážeme vstřebat a využít.
Jo. A v půdě pracujeme podobně, trávíme organický materiál, co ostatní organismy
nedokážou rozložit, a přeměňujeme ho na živiny pro rostliny.
Udržujeme půdu bohatou a zdravou. Což podporuje růst rostlin a úrody.
Jak to všechno souvisí s regenerativním zemědělstvím?
RegAg tvoří zdravější půdní mikrobiom, který plodí zdravější potraviny,
což obnovuje váš střevní mikrobiom a přispívá to ke zdraví.
A navíc se tím snižuje CO2 v atmosféře.
To všechno? Páni. Klidně bych ti dal hubičku.
Díky. Jak říkám, když se mnou budeš dost dlouho, už se mě nezbavíš. Jako plísně.
- Vítejte. - Chris.
- Těší mě. - I mě.
- Jsem Zac. Těší mě. - Jak se vede?
- Skvěle. Co vy na to? - Je to neskutečný.
V lese se s námi setkali Jim a Chris z firmy Fable Food.
Specializují se na gurmánské náhražky masa, které vyrábí především z hub.
V tomto lese vzkvétá spousta forem života.
A to díky silné vrstvě půdy plné živin, způsobené zčásti životním cyklem hub.
V tuhle dobu tady bývá mlha a prší, ale koukejte.
To houbám prospívá, že jo?
- Mám jim říkat houby, nebo houbičky? - Jak chceš.
- Jo? - Dal bych ti hubičku.
Dal bych ti hubičku. To se mi líbí.
Jim, zemědělský vědec a inženýr, a Chris, začínající podnikatel
studující regenerativní zemědělství, mají hodně společného.
Zdravou chuť pro alchymii hub. Společně vytvořili zdravý, udržitelný
a etický způsob, jak proměnit téměř jakýkoli masitý pokrm
v lahodný rostlinný zázrak, a to vše díky kouzlu hub.
A opravdu vědí, jak důležité jsou houbičky pro vědu o půdě.
Když jsem se učil o půdě, poprvé jsem se dostal k zemědělství.
O tom regenerativním se říkalo, že kvůli němu budeme hladovět.
Vzali jsme tolik ornice a za 60 let,
co jsme ji zasypávali chemikáliemi, je jí teď tolik.
Hodně štěstí za dalších 20, 30 let.
Bylo to vědomé... Musíme se s těmito druhy vědomě spojit a spolupracovat s nimi,
abychom je znovu vysadili do prostředí, o které jsme je připravili.
A musíme se od nich učit a přijít na to, jak je posílit a protlačit do prostředí,
kde nám pomohou pěstovat potraviny udržitelným způsobem.
- Takže jde hlavně o ornici. - Ano. Všechny živiny, všechno, co jíme,
pochází z této vrchní vrstvy. Když o ni přijdeme…
- Jsme na ní závislí. - …budeme v háji.
A jak řekl Bruce, naše schopnost žít na Zemi závisí na tom, jak se k ní chováme.
Myslím k půdě Země, protože právě svrchní vrstva půdy dodává rostlinám živiny.
Půda potřebuje stálý zdroj potravy v podobě mikroorganismů
a houby jsou velkou součástí vytváření této stravy. A nejen to.
Houby pomáhají předcházet erozi, zvyšují přísun vody do půdy
a pomáhají zadržet uhlík v půdě a nepřidávat ho do atmosféry.
A všechno to začíná myceliem.
Mycelium je vážně rozsáhlá podzemní síť. Jako nervová soustava v lidském těle.
- Jo, skvělý přirovnání. - Jo.
- Jak je hluboko? - Je připevněná k těm stromům.
- Až tam. - Fakt?
Tahle konkrétní houba evolučně ztratila schopnost být saprofytem
a rozkládat materiál, jak to uměla dřív.
Plně se však sžila se stromem a jeho živinami
a vrací mu živiny, které hledá. Jedná se o zachycovače uhlíku.
To mycelium je teď v půdě. Stejně jako organická hmota.
Je obřím rozšířením kořenového systému stromů.
Houby jsou tedy jako ekologičtí válečníci, kteří živí rostliny a chrání ovzduší.
Na planetě existují tisíce a tisíce různých druhů hub
a mnoho dalších dosud nebylo objeveno. A přestože existuje spousta chutných
a výživných jedlých hub, existují i ty smrtelně nebezpečné.
Proto prosím přenechte toulky po lese a pojídání náhodných hub odborníkům.
Připadám si doslova jako Alenka v říší divů.
Tu radši ne.
Tady pravidelně sbíráme houby pro kulinářské účely.
Podívejte se na tu oranžovou houbu. Jmenuje se ryzec pravý.
Lactarius deliciosus, protože jsou delikátní.
Jo, Lactarius deliciosus je jejich vědecké jméno.
- Kolik druhů hub existuje? - Tisíce.
A známe asi deset procent.
A kolik z těch, které známe, má psilocybin?
Strašně moc. Těch už jsme objevili hodně.
Existují ze zřejmých důvodů.
Když vás něco otráví nebo zfetuje,
rychle zjistíte, do které části biosféry to patří.
Přesně tak. Psilocybin je přirozeně se vyskytující psychedelikum,
které aktivuje serotoninové receptory v mozku a ovlivňuje náladu a vnímání.
Laicky řečeno, sjedete se. Ale kvůli tomu tu nejsme. Chceme se seznámit
s udržitelným a kulinářským kouzlem, které nám houby mohou poskytnout.
- Najdeme teď housenice? - Jo!
- Paráda! - Jo, super.
Existuje ještě jedna odrůda, kterou je třeba zmínit.
Možná nejznámější houba ze všech.
Zombie houba. Housenice. Housenice je parazitická houba,
která se zmocňuje těl a mozků živých organismů, obvykle hmyzu,
živí se hostitelem a nakonec ho zabije.
To mi vyrazilo dech, že budeme lovit v Austrálii housenice.
- Jo. - Tak jak k tomu došlo?
Jsou všude. Na téměř každý hmyz existuje odpovídající druh.
Jsou druhově specifické. Druh housenice ve skutečnosti odpovídá druhu hmyzu.
Vyvinuli se spolu. Ovládnou mozek. Je to doslova zombie houba.
- Páni. - Řídí se přirozeným cyklem daného hmyzu.
Skvělým příkladem je mravenec. Mravenec má napadený mozek a…
A dělá, cokoli po něm chce houba. Jo. Říká si: „Musím vylézt nahoru!“
Vyleze na stéblo trávy nebo kapradí. A jakmile je nahoře a na správném místě,
housenice ho přestane pohánět. Přinutí ho si sednout a pak jím plně proroste,
jako když voda naplní nádobu. Přijme jeho tvar a stráví ho.
- Aha. - Celého. Kromě oka z chitinu,
protože houbové buňky jsou z chitinu. Jediná neveganská věc v housenicích
- je to oko, což je původní materiál. - Tady máme pár čerstvých.
- Jo, jsme na správným místě. - Jo.
Tohle je ono.
Když jsou čerstvé, mají jasně žlutou barvu. Zkusím ji vytáhnout.
Pršelo tady, takže…
- Jsou hustý. - A máš ji.
- Máš i toho červa. - No ty kráso.
Úplně toho červa pohltila.
- Jo. - Byla to housenka.
- Jo. - Jo.
Je cítit, že je to fakt…
- Ty housenice jsou neuvěřitelný. - Je to fakt houbový.
Díváme se na pozůstatky někdejší housenky,
kterou z větší části pohltil její houbový útočník, housenice.
- Pojďme zpátky do laboratoře vařit. - Moje oblíbený věci.
Jdeme na to! Pojďme.
- Díky, pánové. - Díky.
Proč to pořád držím?
Darin vypadá, že je z laboratoře nadšenej. Vlastně až moc. Fajn, kámo, polož ten nůž.
Vrátili jsme se do Jimovy dílny, která je zčásti chemickou laboratoří,
zčásti zkušební kuchyní, kde je vše lahodné. Tady experimentuje, vytváří
a vyrábí všechna houbová jídla firmy Fable Food.
- A je to vlastně jenom jeho garáž. - Je to moje garáž, jo.
To malé zařízení tamhle je na pěstování hub.
Všechno kolem je sterilní. Uvnitř je filtr…
- Chrání je před sporami a bakteriemi. - Přesně.
V čistém vzduchu, v tom sterilním substrátu, odkud bylo všechno odstraněno,
můžeme sledovat, jak roste, abych z ní pak mohl udělat extrakt.
Vezmu cokoli, co je v myceliu, a přeměním to na pěkný nápoj, na něco funkčního.
A fermentačním procesem můžeme získat ještě větší část.
Máme tady rostliny, tuky a bílkoviny. Ale mělo by tady být něco jako výplň.
- Tohle je celý království jídla! - Je to velký jako rostlinný království.
Jíme hodně pšenice. Jíme těstoviny, chleba. To všechno máme. Obiloviny.
Ale co všechna sláma a obilné slupky? Je to zemědělský odpad.
Můžeme ho kompostovat a pěstovat na něm houby a další jídlo.
Než jsem se rozhodl pro veganství, strávil jsem roky mluvením o téhle myšlence
a o širších souvislostech. Chtěl jsem žít v tom velkém udržitelném cyklu.
A pak jsem doma jedl něco, co extrémně plýtvalo zdroji.
Denně jsem jedl steak a uvědomoval si:
- „To je 11 kilo obilí…“ - Konflikt.
- „A 42 000 litrů vody.“ To nepotřebuju. - Jo.
Omezením konzumace masa, hlavně hovězího, snižujete množství skleníkových plynů.
Podle jedné studie 125 gramů burgeru, který dostanete v průměrném fast foodu,
má nepředstavitelný dopad na životní prostředí.
Rozhodnul jsem se: „Už nebudu jíst maso ani mléčný výrobky.
Musím sám sebe přesvědčit, že tohle tady je bílkovina.“
Chci jenom ten zážitek, jako tu šťavnatost a to všechno.
Všechno. Vlákninu, šťavnatost, jak se to rozpadá na jazyku, ten kouř.
Jako rodák z Texasu, co miluje grilování,
spojil Jim 12 let vědecké práce na houbách s desetiletou praxí šéfkuchaře,
aby zdokonalil řadu bezmasých pokrmů z hub, které navrhl tak,
aby poskytovaly dokonalý zážitek z masa bez použití zvířat
a vytvářely mnohem menší uhlíkovou stopu.
- Co to je? - To nejméně zdravé, co vám dám.
Je to předkrm na začátek.
Venkovská omáčka. V Austrálii tomu neříkáme smažený kuřecí steak.
- Říkáme tomu řízek nebo drobené hovězí. - Jo. Tohle je…
To je fuk. Je to smažený kuřecí steak.
No ty jo!
Je to smažený kuřecí steak? Prosím, řekni mi to. Je to…
Je to lepší.
- Jo. - Jo!
- Steak jsem neměl věčnost. - Ta vlákna jsou něco.
- Jo! - Jo.
Uvízne ti v zubech. Chtěl jsem to komplet celý.
- Na tomhle nikomu nic chybět nebude. - Panebože.
Trochu brečím.
- Tohle je fakt nádhera. - Je to výborný.
- Díky tomu by bylo snadný nejíst maso. - Snažíme se. To je náš cíl.
- Páni, tohle je nádhera. - Vidíš?
Mitchi, dáš si taky?
Jasně že dá.
- Pojď sem, Mitchi. - Mitchi.
- Máme dost pro celou armádu. - Dej si omáčku.
- Dáte si, chlapi? - Moc rád.
Jo. Bylo vidět, že máš chuť. Hned je tady.
- „Jenom kontroluju záběr.“ - Já vím. Vždycky dejte štábu najíst.
Víte, že jídlo neuvěřitelně voní, když ho chce štáb tak rychle ochutnat.
Ted přejdu na sendvič s hovězím hrudím.
A tohle je příchuť z Texasu.
- To je tvoje omáčka? - Jo.
- Oukej. - Grilování pořád miluju.
Cestujeme za texaským barbecue až do Austrálie.
- Teď se mi stýská po domově. - A budeme žvýkat na kameře.
- Kouřová dobrota. - Ty jo.
Ty brďo!
Proklatě dobré?
- Doslova. - Tak jo.
Při hledání náhrady za maso je samozřejmě jedním z nejžádanějších pokrmů hamburger.
- Fable food vyrábí i hamburgery. Je to 110 gramů hub.
- Kolik by to bylo 110 gramů v uncích? - To nikdy pořádně nevím.
Google, kolik liber je 110 gramů?
- 110 gramů je 0,243 liber. - Díky, Google.
- Tak jo. - Čtvrt libry je akorát.
Byli jste na smaženým kuřecím steaku. Pak na hrudí. Teď je čas na burger.
Proč ne?
Tihle chlapi vytvořili něco úžasného.
Vypadá to jako maso, vaří se to jako maso, chutná a žvýká se to jako maso,
ale je to mnohem udržitelnější, šetrnější k planetě a lepší pro naše tělo.
Díky. Tohle bylo fakt cool a neuvěřitelný.
Možná budeš muset udělat víc. Kluci ze štábu mají hlad.
Díky, pánové. Na houby se už nikdy nebudu dívat stejně.
- Moc děkujeme, bratře. - Díky moc.
Při pohledu na australskou půdu jsme se naučili hodně, ale teď se vydáme výš.
Konkrétně 50 metrů do vzduchu.
Společně se štábem vyzkoušíme australský bungee jumping.
Naše planeta je na odrazovém můstku.
Historické množství oxidu uhličitého vypouštěného do atmosféry mění klima.
Ale ještě není pozdě zpomalit, a dokonce zvrátit způsobené škody.
Záleží jen na tom, jak se rozhodneme postupovat.
Regenerativní zemědělství může být klíčové.
Tyto postupy jdou nad rámec snižování škod, které působíme Zemi,
a mohou skutečně přispět k uzdravení planety.
Než bude pozdě.
Ať jde o velké změny, nebo o hodně malých změn,
každá změna pomáhá posunout jazýček vah zpátky.
Protože opravdu špatný trip by byl, kdybychom o Zemi přišli.
Uznáváme tradiční majitele pozemků napříč Austrálií. Vzdáváme úctu starším,
neboť jsou nositeli vzpomínek, tradic, kultury a nadějí domorodých obyvatel.
Překlad titulků: Jakub Doležal