SERIÁL NETFLIX
Efekt motýlích křídel. Podle této premisy
může jemné mávnutí křídel jediného hmyzu způsobit řetězec událostí,
které nakonec ovlivní události na druhé straně Země
a nahromadí dostatek větru, který způsobí tornádo.
Trochu přitažené za vlasy? Nejspíš. Ale místo jednoho motýla
si představte účinky několika miliard motýlů. A místo motýlů
si představte účinky více než dvou miliard lidí,
kteří po stovky let zvyšují hladinu CO2 v atmosféře planety.
Jedna z méně známých obětí nárůstu zemské teploty se nachází zde.
Na tomto malém souostroví u severovýchodního pobřeží Austrálie.
Hladina moře se stále zvyšuje a záplavy jsou tak silné, že zaplavují celé ostrovy.
Jejich obyvatelé se téměř nijak nepodílejí na zvyšování globální hladiny CO2,
a přesto jsou vůči jeho následkům nejzranitelnější.
Máme štěstí, že jsme pozvanými hosty
a můžeme prozkoumat jeden z těchto malých ostrovů a využít všeho, co nabízí.
Od starodávné kultury přes nedotčené pláže,
až po jedno z nejlepších rybaření na světě.
Připravte se a připoutejte se.
Dobrodružství…
právě začíná.
Začínáme v Melbourne, kde poprvé okusíme Ostrovy Torresova průlivu zde na pevnině.
Toto je domorodci vlastněná a provozovaná restaurace Mabu Mabu.
Hlavní šéfkuchařka a majitelka Nornie Berová se narodila
na jednom z ostrovů poblíž našeho dalšího cíle. Chceme zde získat trochu nadhledu
a naučit se péct její slavný chléb podle rodinné receptury z jejího rodiště.
- Vítejte. - Díky za pozvání.
- Dnes upečeme chleba damper. - Bezva výslovnost.
Vyrůstala jsem na něm. Nebudeme vařit v podzemní peci, máme moderní technologie.
- Ale i tak ho upečeme tradičním způsobem. - Jdeme na to.
Dobře. U tohohle se zašpiníme. Do misek dáme mouku.
Do chleba přidáme i pečenou dýni.
- Strčte ji do misky. - Ty jo.
- Vezměte si hrst. Přesně tak. - Dost přijemnej pocit.
- A teď tu dýni… - Jo.
- …vmáčkneme do mouky. - Co znamená „mabu mabu“?
- „Mabu mabu“ znamená „pomoz si“. - Pusť se do toho.
- Jo. Bon appétit. - Bon appétit.
Tahle vyjměte to těsto a položte ho na… tu část, kde je mouka.
Jsem zastáncem nákupu přímo od farmářů.
- Ano. - Když to jde, vyhýbám se prostředníkům.
Většina mých zaměstnanců jsou domorodci.
Vím totiž, jak těžký pro mě bylo v tomhle odvětví začít.
- Takže tohle je pro tebe osobní projekt? - Jo. V rámci svého byznysu můžu předvádět
i další domorodé firmy. Tvůj vypadá dobře. Zacu, moc na to tlačíš.
Je to hrozný? Vždycky na všechno moc tlačím.
Musí to být měkký. Jsem ostrovní holka, takže používáme banánový listy.
- Jo! - Listy si nahřejeme.
Chceme z nich dostat olej a všechny chutě.
Jsme v moderní kuchyni, ale napodobujeme metody, které se používaly tisíce let.
Jakmile tam ten list dáte, začne vypouštět oleje.
- Okamžitě. Koukej! - Sem si dejte svoje.
Okamžitě změní barvu.
Olej z listu je nezbytnou součástí procesu. Listy jsou omotané okolo těsta…
List lesklou stranou dolů.
…a dodávají chlebové krustě skvělou chuť a konzistenci.
Dejte chleba doprostřed. Takhle.
A pak přeložíme strany a zasuneme je dolů. Aby byl bochník pěknej.
- Cool. Mám to správně? - Jo, docela dobrý.
Tento chléb se tradičně zahrabával pod zem na žhavém uhlí,
ale my používáme troubu. Je to stále ruční práce, jen s malým moderním vylepšením.
Paráda.
Teď zjistíme, jak Nornie vyrůstala na Ostrovech.
Je to skupina ostrovů. Každý z nich má jiný dialekt. Můj dialekt je Meriam Mir.
- Meriam Mir. - Meriam Mir.
- Fakt dobrá výslovnost. - Tak jo.
- Jazyku Meriamů říkáme „Mabu mabu“. - Super.
Naším hlavním totemem je gekon. Říkáme mu wanpun. Dalším je beizam, což je žralok.
Totemy reprezentují hluboké duchovní spojení s určitými zvířaty a zodpovědnost
za jejich ochranu. I tento přístup k ekosystému ukazuje krásu jejich kultury.
- Co ty totemy znamenají? - Wanpun je posvátné zvíře. Řekne vám,
jestli k vám někdo jde. Když ho uslyšíte, dočkáte se dobrých, nebo špatných zpráv.
A žraloci jsou… My je nejíme.
Já nejím fish and chips. Když si to v Austrálii objednáte, dají vám žraloka.
- Fakt? - Jo. Je to žraločí maso.
- To jsem nevěděl. - Jo.
Holý fakt. Podle studií je australská verze fish and chips,
neboli flake fish, často ze žraloka.
A kvůli praktikám označování může být druh žraloka dokonce ohrožen.
Nejlepší je si dát jenom hranolky.
Pokud nechcete jíst žraloka,
musíte si říct o kousky jiných ryb, které mají v nabídce.
- Jsem vážně rád, že to vím. - Jo. To není dobrý.
To nepůjde. Miluju žraloky.
Jsou součástí naší kultury. Všechno naše jídlo pochází z oceánu.
Nechcete lovit ryby nadměrně, chcete je přece lovit znovu.
Na Ostrovech vidíte koloběh života. Jsme multikulturní, nenávist k nikomu necítíme.
Umíme vyjít s každým.
Jedeme na Ostrovy Torresova průlivu. Moc se na to těším.
S takovým představením se těším ještě víc.
- Máš tetování domorodých koření? - Ano. Mám pikantní a sladkou stránku.
- Mám pikantní a sladkou stránku. - To mě nepřekvapuje.
Mluvíš buď s mojí sladkou, nebo pikantní stránkou.
Nenechám se tetovat, dokud nebudu mít takhle důvtipný vysvětlení.
- Jo. Z čeho je vyrobené tohle? - Z másla a zlatého sirupu.
Zlatý sirup je nejpopulárnější australský sirup. Je to něco jako melasa.
- Dobře. - Je to v podstatě čistý třtinový cukr.
- Máš i veganský máslo? - Jo.
- Prima. - Jo.
- Používáme jen veganské máslo. - Super!
- Žádné jiné máslo nepoužíváme. - To se mi moc líbí.
Jím jen veganský máslo, i když nejsem vegan.
- Jasně. Jo. - Protože miluju maso. Pardon. A ryby.
- Všechno v pohodě! - Jo.
- Ostrovani neumí být vegetariáni. Promiň. - V pohodě.
Ne, žertuju. Existujou vegetariánský ostrovani. Ale žijou tady.
Opustili ostrov.
- Opustili… - Jo.
- Ty jo… - Všichni si střílíme z Darina.
Nemusíš se omlouvat.
Chodí k nám spousta veganů,
protože vařím spoustu věcí s batáty a barevnou zeleninou.
Sice jsme tady jako pečený vařený, ale je to už upečený?
Jo, to se mi líbilo.
- Nádhera. - Aha.
To jsi celou dobu vymýšlel?
- Přesně tak! „Kdy to můžu použít?“ - Ne!
- Ne. - „Kdy to budu moct říct?“
Ale vážně, náš chleba damper je hotový. Tuhle věc o pečení vím.
Jakmile to ucítíte, je hotovo. A voní to náramně.
Už se tu rozlévá vůně.
Díky banánovému listu. Na první pokus to není špatný.
Ten tvůj má pěknou kůrku.
- Jo. - Podívejte na to.
- No teda. - To není špatný.
- Snažím se. - To je tvůj plátek.
- Teď neřešte diety. - Dobře, díky za povolení.
Pořádně to namažte.
- Tolik? Ještě trochu? - Jo, to je perfektní.
Připravit, pozor… A ochutnáme to.
Tohle je naprosto fantastický. Díky.
Nejlepší na tom je, že se o to můžete podělit.
- Je to až moc delikátní. - A je to.
Co nám řeknete, Zacu a Darine?
- Mabu mabu! - Mabu mabu!
Hej! Jo, vezměte si kousek.
- Díky moc. - Bylo to fakt úžasný. Jo.
Ale když budete jíst chleba damper, budete vypadat jako my.
Tohle se nestalo samo o sobě.
Žaludky a mozky máme o něco plnější. Vydáváme se z pevninské Austrálie
za hlavním dobrodružstvím. Na Ostrovy Torresova průlivu.
Cesta tam bude vyžadovat několik letů.
Létání mi nevadí, je to pro mě běžná věc, ale mám radši větší letadla.
Moje úzkost exponenciálně roste, čím je letadlo menší.
Aspoň neletíme tak malým letadlem. Aha. To je naše další letadlo. Bezvadný.
Bože můj.
- Hotovo. - Dík, mami.
Jo. Připraven ke startu.
Už jsem v bezpečí.
Co z toho je asi jídelní lístek? Zeptám se letušky.
Já vím. Žádná tady není.
Trochu to předletové napětí prolomím vtipem o DC Comics.
Slyšel jsem, že na ostrově žije skupina fakt silnejch bojovnic.
- Vážně? - Nikdy ho neopouští.
Ale je to fakt divný. Pouhým okem je neuvidíš.
Existuje jeden portál… Do další dimenze.
- Natočili o tom film. Jo. - Fakt? Nejmenoval se Wonder Woman?
Nebudeme moct použít žádnej záběr.
Ty jo. Jste někdo taky nervózní?
- Ne! - Jo!
- Jo. - Do háje.
Tohle křídlo vibruje, to druhý ne.
- Do prčic. - No teda.
Ty brďo.
Ne všechno se hodí na Instáč, Darine.
Ostrovy Torresova průlivu jsou seskupením asi 250 malých pevninských masivů
u severního pobřeží Austrálie, jižně od Papuy-Nové Guineje. Z 250 ostrovů
je pouze zhruba 18 ostrovů obydlených.
Navštěvujeme ostrov Masig. Je známý také jako Yorke Island.
Je prťavý. Jen něco přes 1300 metrů čtverečních pevniny
vyčnívající z křišťálově modré vody v Torresově průlivu.
Na několika ostrovech je infrastruktura pro minimální turistiku,
ale návštěva Masigu vyžaduje povolení od místní regionální rady.
To samozřejmě máme. Tedy pokud se tam dostaneme.
Vždycky je dobrým znamením, když má letadlo jednu vrtuli.
Když potřebuješ záložní, žádná tady není.
Radši bych měl na tomhle letadle dvě vrtule.
Je skvělé vidět nedotčenou přírodu.
Podívej na ten malej ostrůvek. To jako fakt?
Máme neskutečné štěstí jet na místo, kam nemůžou turisté,
a doufejme, že se tím samozřejmě zvýší povědomí o tom, co se tam děje.
Ale cítím se poctěný, že tam můžeme s celým štábem letět.
Všichni ti lidé můžou přiletět s námi a budeme sdílet jejich příběh…
Copak Darin neslyší ten zvuk? To asi neznamená, že jsou hranolky hotový.
- *****! Co to bylo? - Menší varování?
Agresivní pípnutí.
Spíš špatný pípnutí.
To je náš ostrov?
- Kámo. Bože můj. - Ty kráso.
- Hej! Všichni mávají! - Vážně?
- Jo. - To je…
- Panebože. - Proboha.
Výborně, pilote!
Dokázali jsme to! Říkal jsem, že není čeho se bát.
Příběh ostrova Masig je složitý, jak se dozvíme. Se stoupající hladinou moří
mohou ostrůvky, jako je tento, zaniknout,
a tito lidé přijdou o své domovy a kulturu. Hlavním průmyslem je rybaření
a druhotně státní zaměstnání, které podporuje místní infrastrukturu
pro 270 místních obyvatel. Je tak malý, že studenti musí na střední školu jezdit
na jiný ostrov nebo na pevninu. Většina z nich dokončí školu a chce žít jinde.
Jelikož globální změna klimatu ovlivňuje pevninu, místní se spoléhají na vládu
a zbytek světa, že je zachrání. Pokud dojde k vysídlení lidí, jejich dědictví
a historie víc než šesti generací bude jednoduše spláchnutá do moře.
Většina Masigu leží méně než tři metry nad mořem. Jak tato výška každoročně klesá,
oblasti typicky používané k lovu nebo zemědělství už nejsou přístupné.
Okolní osady jsou již nyní pod vodou.
Tito lidé se na globální změně klimatu podílejí jen velmi málo, pokud vůbec,
a přesto na ně tvrdě dopadají její následky.
Možná jsou jednou z posledních generací, co zde bude žít.
Přijeli jsme sem s pokorou a těšíme se, že vstřebáme vše, co budeme moct,
od místních úžasných obyvatel.
Masigalové vás vítají na svém domovském ostrově.
Jsme součástí národa Kulkulgal. Je mi ctí, že jste dnes zde.
- Děkujeme za pozvání. - Díky.
- Napijte se. - Za pozvání.
Ahoj. Vítejte, jsem Fraser. Zacu, rád tě poznávám, bala.
Tohle je Fraser, náš kulturní prostředník a hostitel.
Místní děti jsme rozhodně zaujali.
Chvála Pánu.
Vítejte u nás, pánové. Chovejte se jako doma.
Těším se, že tady strávíme čas.
Cítím tady tu atmosféru. Od všeho se odpojím a budu jenom relaxovat.
Tohle je něco. Přišel nás přivítat skoro celý ostrov.
Všichni jsou tak roztomilí.
Vyhladovělí a unavení z cest jsme si sedli se staršími a radními ke společné modlitbě
a hostině s pizzou. Jako setkání s rodinou, kterou ještě neznáme.
Fraser zdůraznil, že většina se zná a mnoho z nich je příbuzných.
Je to velmi malá, úzká komunita. Cítíte to pouto, které všichni sdílejí.
Všichni jsme se poznali, smáli se a povídali si
a při západu slunce si vychutnávali jídlo.
Stoupající hladina moře není hrozbou jen na ostrově Masig. Je to globální problém.
Co ale způsobuje zvyšování hladiny moří?
- Nazdárek. - Nazdárek.
- Můj druh je tady už dlouho. Provedu tě. - Tak jo. Počkej.
- Nesnáším létání. - Lidský průmysl se dále rozrůstá.
Jsme svědky alarmujícího nárůstu hladiny oxidu uhličitého.
Vysoká koncentrace skleníkových plynů zadržuje v atmosféře teplo.
Kvůli tomu se zvyšuje i průměrná globální teplota a následně se ohřívají a rozšiřují
hladiny moří. Ale tady je to hlavní: 55 % světové produkce CO2 připadá
na pouhé čtyři země a některá z těchto čísel
jsou poněkud nepoměrná k procentuálnímu zastoupení jejich obyvatel. Problémem je,
že dopady těchto čtyř zemí pociťuje celý svět v podobě extrémního počasí,
ohroženého zemědělství, stoupající hladiny moří a řady dalších problémů.
- Chápeš, co ti tady říkám? - Ach jo.
Nezapomeň, že k tomu nedošlo přes noc. Ani řešení nezafunguje přes noc.
To je pravda, ale nikdy není pozdě jednat. Pokud všichni snížíme emise uhlíku
a budeme požadovat změnu od všech řídících orgánů na celém světě,
můžeme zpomalit, nebo i zvrátit dopady změny klimatu.
- Díky, že jsi mě sem hodil. - Žádnej problém, chlape. A díky.
Ten pták zněl tak povědomě.
Druhý den ráno jsme vyrazili poznat nejdůležitější místní průmysl
a skvělou turistickou aktivitu, rybaření. Ale ne ledajaké.
Tohle je velmi populární export. Tomuto humru se zde říká „cray“.
- Ahoj, balas! - Ahoj, bala.
- Tohle je strejda Ned a jeho syn Ned. - Ahoj, bala.
- Připravený? - Jo.
OBYVATEL OSTROVA MASIG
- Ahoj, bala. - Ahoj, bala.
A tohle náhodný pes.
Nevejde se sem.
Rád bych tě s námi vzal, ale nejde to.
Budeš se muset vrátit!
To tam mám skočit a předvést svoje schopnosti plavčíka?
Ptali jsme se, jestli máme pomoct, ale všichni nám řekli, že to v pohodě zvládne.
A je to.
A jmenuje se Drahoušek. Když je v bezpečí, jsme připraveni vyrazit.
Miluju rybaření a vždycky se těším na nový zážitek.
Voda je křišťálově modrá a dokonalá.
Místní rybářský průmysl má velmi malou stopu
a oblast není zkažená znečištěním ani nadměrným rybolovem. Zatím.
Nic mě netrápí, dokud si neuvědomím, že tohle je teplá slaná voda.
A jak víme z testu naběračkou, když chutná slaně…
Chutná slaně. Budou tady žraloci.
- …jsou tady žraloci. Viděls poslední dobou velkýho žraloka?
- Jenom u přístaviště, jo. - Jak je to dlouho?
- Tři týdny. - Ježíši. Myslel jsem, že řekne roky.
- Kde je voda, tam jsou… - Žraloci.
- Vždycky žraloci. - Jo.
Tak jo, jsem nadšením bez sebe. Pojďme si chytit humry.
- Jo. - Rychle a efektivně.
Pokusím se žraloků nebát. Je to jako létání.
Strach je jenom v hlavě. Dokud tedy neuvidím hřbetní ploutev.
Je k tomu i šnorchl?
Žádnej šnorchl, bala. Jsme volní potápěči. Velký plíce.
- GoPro jede. - Jdeme na to!
Nalézt humra není vůbec snadné. Schovávají se pod vším možným.
Člověk je musí lovit. Zabere to dost času a energie, a proto jsou tak drazí.
Průměrný humr z tohoto okolí se prodá za 80 dolarů. A jsou obří!
Abych byl upřímný, netěším se, až nějakého budu vytahovat zpod kamene. Když ho najdu.
Ale Ned je starý profík. Díky Bohu za něj,
jinak bychom se tady utopili nebo umřeli hlady.
Je těžký je dostat, co?
Tohle je náročné. Vážně náročné.
Dám si pauzu a z lodi se podívám, jak se to dělá.
- Chcete se tam vrátit? - Jo, to zní dobře. Jenom se…
díváme, jak to dělají, abychom věděli, jak…
- Jo. - Jo. Jenom se snažíme učit a pozorovat.
- Vůbec nejsme unavený nebo tak. - Jste furt plný energie.
Pořád bych mohl pokračovat ještě dvě nebo čtyři hodiny. Než začnu bejt unavenej.
Jste jako ryby. Musím vám ze zad sundat šupiny.
Jasně.
Tak jo, přestávka skončila. Vydáváme se zpátky.
Ned si všiml několika humrů, co se schovávají pod korály.
- Připravenej si nasadit rukavice, Zacu? - Sakra! To je ale velkej parchant.
Zacu, máš rukavice? Dej si rukavice na obě ruce.
To je neskutečně obří humr!
- Je velký a těžký. - Co tam máš, Zacu?
Dostal jsem úkol dopravit ho na loď.
Jako monstrum z Vetřelce. Jestli se dostane ven, bude stejně zlý a nebezpečný.
- Díky, bratře. Neuvěřitelný. - Bala.
- Chvála Pánu. - Nádherný zvíře.
- Výborně. Fakt zábava. - Skvělý.
Být v krásném oceánu, lovit humry s místními a chytit obřího humra.
Tohoto zážitku si budu cenit navždy.
Následně jsme se osvěžili a načerpali nové síly.
- Jak se máš? - Darine.
Načež jsme se šli s Fraserem projít.
Provedu vás tady. Ukážu vám naše městečko.
Bezva.
Takže tohle je Yorke Island nebo Masig. To je tradiční jméno.
- Masig. - Ostrov Masig.
- Zkusíš to vyslovit, Zacu? - Ostrov Masig?
Jo, správně. Vyslovuje se to Masig.
Jsme součástí centrálního uskupení v Torresově průlivu.
A jsme součástí národa Kulkulgalu. A „kulka“ znamená krev.
Všichni jsme jedna krev. Tohle je naše komunita a kmen, na který jsme moc hrdí.
- Kolik lidí je na tomhle ostrově? - Kámo, v současnosti asi 250.
Za posledních 12 let došlo k velkému poklesu.
Spousta lidí se totiž odstěhovala za prací a hledá příležitosti na jihu.
Ostrov je malý a nemá skutečnou infrastrukturu,
která by podporovala masovější turistiku.
Ale existují mikropodniky, které zde velmi malým skupinám nabízejí
jedinečnou dovolenou. Dá se to rozšířit? A do jaké míry? Možná existují nevyužité
udržitelné ekonomické příležitosti. Mohou zvýšit kulturní stránku cestovního ruchu?
Tak jako na Cooya Beach?
- To je ono. Přímo do středu. - Páni!
Pocházíš odsud a znáš místní problémy. Jaké tady máte možnosti?
Jak využít turistiku a ekoturistiku abychom vyslali poselství,
a zároveň prodali produkt? Nevykořisťujeme. Vyprávíme tady příběh
o těžkostech, kterým čelíme, ale zároveň na tom vyděláváme.
Dáváme příležitost mladým generacím, aby se o to skutečně zajímaly a žily tak.
Tohle je očividně jedno z nejkrásnějších míst, kde jsem kdy byl.
A je to legrační. Je to jako… Jak jsi říkal předtím.
Australané Torresův průliv ani jeho historii neznají.
Řekl bych, že takových 90 % o Torresově průlivu nic moc neví.
A to je ve 21. století ironií, protože to není jen náš příběh.
Je to australský příběh. Australané mluví o klimatu a o tom, jak něco změnit.
Tady můžou začít.
Místní jsou v obtížné situaci. Jak přimět všechny, aby pochopili těžkou situaci
malé skupiny lidí, jejíž životy jsou negativně ovlivňovány rozhodnutími
zbytku světa? Tahle pevnina je sotva vidět na mapě.
Většina lidí sem nikdy nevkročí a pravděpodobně nikdy nebude známá
jako turistická destinace. Ale jejich poselství musí svět znát.
Lidé žijí svůj život a nechápou důsledky,
protože to není něco, co vidí přímo před sebou.
Když žijete ve velkém městě, nevidíte erozi, ke které dochází.
Když jste v betonový džungli, v obchodní čtvrti, nebo bydlíte v pěkným bytě,
bezvadný, na tom není nic špatnýho. Ale lidi musí pochopit dopady
některých svých rozhodnutí na zranitelná místa.
- Rozhodně. - Je fakt důležité, aby to lidé pochopili,
a pak to spojíme s… Snad to vážně lidsky spojujeme dohromady.
Takže před lidi stavíme příběhy, aby pochopili:
„Takhle moje volba ovlivňuje lidi, které neznám, ale na kterých mi záleží.“
- Jo. - Jste v jedinečné pozici.
Tohle místo je téměř neznámé. Lidé o něm ještě nevědí.
Je to tady překrásný. Úchvatný ostrov, který může spoustu nabídnout.
Turisty sem navíc přivádíte ze správných důvodů.
Chcete jim přímo tady vysvětlit a ukázat dopady změny klimatu.
„Tohle se děje na našem ostrově.“ Je to vážně skvělej nápad.
Fraser nás vezme do obchodu. Na ostrově jsou jenom dva.
Když tady něco neprodávají, nepotřebujete to a nikde jinde to nenajdete.
K večeři budu mít náš úlovek, takže Darin hledá nějakou zeleninu.
- Večer budeme grilovat, že jo? - Jo. Na otevřeným ohni na pláži.
- Super. - Budeš něco potřebovat?
- Nějakou zeleninu, co, Darine? - Jo. Nemůžu odmítnout banány.
Vše se sem dováží jednou týdně. Obchody jsou dotovány neziskovou organizací,
jejímž cílem je dovážet základní zboží do takto odlehlých oblastí.
Darin našel, co na večer potřebuje.
- Kreditkou. - Díky moc.
- Díky. Eso. - Není zač. Eso.
Mitch si samozřejmě našel sváču. O kterou se samozřejmě podělí.
- Hele, jak je teď šťastnej. - Perníkovej kluk.
- Tohle jsou naše rybolovné oblasti. - Kolik lidí na ostrově rybaří?
Kámo, asi… Rybaří hodně kluků. Nejspíš to bude tak 20 kluků.
- Páni. - Jo.
- To je úžasný. - Na ten ostrov můžeme dojít pěšky.
- Můžete tam přejít? - I na tamty.
Bez ohledu na to, jak bude ostrov vypadat za stovky let,
místní lidé hledají udržitelná řešení pro současnost.
Potřebujeme zajistit potravinovou bezpečnost, energetiku, zdravotnictví
a konektivitu. To jsou zásadní věci.
V této části světa musíme mít vlastní pohotovostní opatření.
Jestli ty otázky nepoložíme teď, čeká na nás obrovský šok.
Tady se všechno děje ve stejnou dobu u kontrolované populace.
Ve městech se všichni soustředí na jedinou věc.
Je tam velké znečištění a energetické problémy.
Ale tady se děje všechno najednou.
- Jo, přesně tak. - Jo. Je to jako ztělesnění toho všeho
v tom nejmenším měřítku.
A v reálném čase vidíte, jak se všechny ty věci dějí najednou.
Jo.
Obyvatelé ostrova Masig hledají způsoby, jak rozšířit své hospodářství.
Potenciál sportovního rybolovu a gastronomické turistiky
nabízí další příležitosti, pokud jsou tedy udržitelné.
- Ahojky! - Hele, Drahoušek je zpátky.
A jéje. Asi jsme Darina navždycky ztratili.
Tohle místo je ráj.
Voda je lákavá a křišťálově modrá.
Vlastně je to pro nás pro všechny ideální místo, kde si můžeme dát pauzu.
Tohle psí plavání je na olympijské úrovni.
Jak si užíváme vodu, musím u toho přemýšlet,
kolik dalších generací zažije ostrov Masig nad hladinou moře.
Možná se svět může změnit. Možná ještě není pozdě.
Protože tohle místečko na Zemi nemůže být lepší.
Slunce začíná zapadat a náš den se blíží ke konci.
Je čas na oslavu s našimi novými přáteli a hostinu na pláži.
Hlavním chodem je ten obří humr, kterého jsme přes den ulovili.
Je zvykem, že tradiční tanec předvádějí chlapci. Je důležité, aby každá generace
předávala takové tradice další, aby mohla kultura vždy přežít.
Hudba, tanec, jídlo. Oslavy jsou vlastně skoro totožné, ať už jste kdekoli.
Teď už zbývá jediné…
Ujistit se, že máme čisté čočky. Ahoj, Mitchi! Fajn. Teď může oslava začít.
Zdravíčko, tati a teto. Tohle je můj strýček. Strýčku Mikeu.
Těší mě, jsem Zac.
- Moc mě těší. - Tohle je Darin.
- Rád vás poznávám. - Díky za pozvání.
Chlapci nám předvedou představení a strýček Mike vám vysvětlí význam tance.
Je to tanec na uctění hvězd. A hvězdy máme v kultuře,
jelikož jsme mořeplavci. Žijeme u moře
a v noci používáme hvězdy k navigaci. Hvězdy jsou pro nás velmi důležité.
- Kdysi jsi tenhle tanec tancoval taky. - Jo. A Fraser taky.
- Asi používají podobnou choreografii. - Jo. A tohle jsou lidi, kteří je to učí.
Předává se to z generace na generaci.
- Těšíme se na to. Díky. - Díky.
Jako kultura přímo spjatá s mořem mají také hluboký vztah ke hvězdám.
Sledujte ruce chlapců a uvidíte, že drží vyobrazení hvězd na obloze.
Jejich kultura se uchovává prostřednictvím zpěvu a tance
a předává se z generace na generaci
coby ústní historie mytologií a legend.
Fakt cool.
Výborně.
Skvělý.
Jseš doslova hvězda, kámo. Rád tě poznávám. Jste vážně dobří.
A je po představení. Teď je čas na večeři. Tohle je Mikey, náš dnešní šéfkuchař,
který vaří humra na ohni stejným způsobem, jako se to tady dělá už tisíce let.
Úžasné na jejich způsobu vaření ryb je to, že se nemusí nijak připravovat.
Vytáhnou se z oceánu a uvaří na otevřeném ohni.
Přirozenější už to být nemůže. Nemůžu se dočkat, až to ochutnám.
- Ahoj, Michaele, jak se máš? - Ahoj.
- Mikey, Darin a Zac. - Rád vás vidím.
- Vaříme ty krásný humry a rybu. - To zní skvěle. Jak to uvaříš?
Vlastně je jenom hodím na oheň.
Dělám je jenom tak, rybu položím na alobal.
- Tohohle jste chytili prvního? - Vypadají větší.
- Zvládne to. - Ty kráso.
Oukej.
- No ty jo. - Ježiši.
Vypadá to nádherně.
- Vypadají úžasně. - Stáli by tak 80 dolarů.
Tak tomu říkám dobrá hostina.
- Jo. - Jo.
Ochutnáte?
Začneme s malým předkrmem, který byl taky chycen dneska.
Králíčkovec tmavý. Místní ryba s jemným bílým masem.
Tak čerstvý.
A je čerstvá z grilu.
Nikdy jsem ji neměl. Delikátní.
Je fajn vědět, odkud pochází. Že nejde o komerční chov.
Tenhle rybolov je tady udržitelný.
- Dá si ještě někdo? - Kde je Mitch? Mitch určitě jo.
Jasně že si dají.
Corey je nejblíž.
Nechci přerušit natáčení scény, tak už jenom pár kousnutí.
Ty brďo, to je tak výborný.
A teď hlavní chod, kořist z našeho odpoledního potápění. Humr.
A opravdu nezklame. Pamatujte, tohle jsou jen humři.
Teda ne obyčejní humři. Jsou velcí, krásní a křehcí.
Grilovaný korýš. Tak to příroda zamýšlela.
Boží.
- Pro nás každodenní jídlo. - No teda. To je neuvěřitelný.
Hlavně nechci, abys záviděl.
- Ne, to je… Podívej, kolik toho tam je. - Jo.
Má skvělou strukturu, parádně se kouše
a dostatek nálevu ze slané vody, ve které žil.
V každém kousku cítíte svěžest oceánu.
- Nemůžeme vynechat Darina. - Co ty na to? Jak vypadá ta zelenina?
Má tradiční hlízy, kořenovou zeleninu, která je podobná batátům nebo bramborám.
Co vy na to?
A k tomu další grilovanou zeleninu, kterou si koupil v obchodu.
- Jo, kámo. - To vypadá dobře.
No ty kráso.
Vždycky jsem oceňoval Darinovo odhodlání a nadšení pro rostlinné požitky
a chválím ho, že se drží svého přesvědčení.
Skoro nikdy neporuší své pravidlo. Tohle není soutěž, kdo má lepší talíř.
Fajn, je. Vyhrávám.
Ten můj rozhodně vyhrává.
Tohle byl perfektní den. Jsme moc vděční, že jsme tu všechny poznali,
a vážíme si jejich pohostinnosti.
- Mikeu, koeyma eso. Díky. - To nestojí za řeč, brácho. Jo.
- Koeyma eso. - To vy jste ho chytili.
Já jsem tady, abych vám ho uvařil. Snad vám to chutnalo.
- Děkujeme. - Za nic.
- Koeyma eso, bratře. Díky. - Rádo se stalo.
- Mám tě rád, bratře. Koeyma eso. - Já vás taky. Užijte si to.
Možnost prožít jeden den na ostrově Masig byla jedinečná příležitost.
Někdy vám lidé jenom chtějí vyprávět svůj příběh
a nečekají, že jim odpovíte. Jenom že je vyslechnete.
Tady neexistuje snadná odpověď. Možná neexistuje žádná.
S rostoucí teplotou Země může jednoho dne tento malý ostrov pohltit oceán
a lidé se budou muset přestěhovat a začít nový život někde jinde.
I když jejich pláže a domovy možná odplaví voda,
jejich příběhy, hudba, tanec a smích
se snad budou dál předávat dalším generacím.
Nikdy jsem o tom nepřemýšlel, ale stejně jako sdílíme Zemi, sdílíme i hvězdy.
Až se příště podíváte na noční oblohu a uvidíte hvězdy vznášející se ve vzduchu,
vybavíte si toto spojení s lidmi, kteří jsou od vás tak daleko.
Ať už jsou kdekoli.
Uznáváme tradiční majitele pozemků napříč AustráliÍ. Vzdáváme úctu starším,
neboť jsou nositeli vzpomínek, tradic, kultury a nadějí domorodých obyvatel.
Překlad titulků: Jakub Doležal