EN NETFLIX-SERIE
Sommerfugleeffekten.
Præmissen er,
at bare ét enkelt insekts vingeslag kan medføre en kædereaktion,
som vil påvirke en begivenhed på den anden side af Jorden,
hvor vinden vil tage til og skabe en tornado.
Er det lidt for søgt? Sandsynligvis.
Fremfor én sommerfugl, så forestil dig følgevirkningen af et par milliarder.
Og fremfor sommerfugle,
så forestil dig følgevirkningen af over 2 milliarder mennesker,
som driver CO2-niveauet i atmosfæren i vejret i hundredvis af år.
De færreste ved, at et af ofrene for temperaturstigningerne
er denne lille øgruppe ved Australiens nordøstlige kyst.
Vandstanden er bare steget og steget, og hele øer er nu blevet oversvømmet.
Øernes beboere bidrager næsten ikke til den øgede globale CO2-udledning,
men de er blandt de mest sårbare for følgerne.
Vi er blevet inviteret hen for at opdage, hvad en af disse øer har at tilbyde
fra urgammel kultur til uberørte strande og noget af det bedste fiskeri i verden.
Gør jer klar og spænd sikkerhedsselen.
Eventyret…
…skal til at begynde.
Vores morgen begynder i Melbourne,
hvor vi skal opleve Torresstrædet for første gang her på fastlandet.
Mabu Mabu er en restaurant, som ejes og drives af indfødte.
Chefkok og ejer, Nornie Bero, blev født og voksede op
på en af de små øer ved vores næste mål.
Denne øbo vil give sit syn på sagen og lære os at bage sit berømte brød,
som laves efter en familieopskrift fra Torresstrædet.
-Velkommen. -Tak, fordi vi måtte komme.
-I dag skal vi lave damper. -Sejt. Damper.
Jeg voksede op med dette brød.
Vi bager ikke i underjordiske ovne, da vi har moderne ovne.
-Men vi laver det på traditionel vis. -Lad os komme i gang.
Godt. Nu bliver vi beskidte. Der skal mel i skålene.
Sådan. Vi skal også bruge ristet græskar.
-Put det i jeres skål. -Wow.
Tag en håndfuld.
-Sådan. Tag for jer. -Det føles ret godt.
-Græskarret skal moses ned i melet. -Ja.
Hvad betyder "mabu mabu"?
Det betyder "værsgo".
-Som i "tag for dig"? -Ja.
-Velbekomme. -Velbekomme.
Hæld dejen ud på det mel, der er strøget ud.
Jeg er tilhænger af at købe direkte fra landmændene.
Jeg fjerner mellemmanden, hvis jeg kan.
De fleste af mine ansatte er indfødte,
for jeg havde det svært, da jeg begyndte i branchen.
-Er det et projekt, du brænder for? -Ja.
Jeg får vist både min og andre indfødtes forretninger frem.
Din ser god ud. Zac, du gør det for hårdt.
Skidt? Ok. Jeg gør det altid for hårdt.
Gør det blidt.
Jeg er en ø-pige, så vi bruger bananblade.
Ja!
Bladene skal varmes op.
Olierne i den skal frem. Der sidder smagen.
Vi er i et moderne køkken,
men vi efterligner de metoder, man brugte for tusindvis af år siden.
Når man lægger det på, ser man straks olierne komme frem.
Med det samme. Se der.
-I må godt lægge jeres på. -De skifter øjeblikkelig farve.
Olien fra bladet er en vigtig del af processen.
Brødet bages indsvøbt i dem.
Den blanke side skal vende nedad.
Bladene giver brødet skorpe en god smag og konsistens.
Læg brødet i midten.
Og så folder vi siderne ned under, og så har vi et fint brød.
-Sejt. Er det rigtigt? -Ikke dårligt.
Traditionelt ville brødet blive bagt på varme kul under jorden,
men vi bruger ovnen.
Det er håndlavet med en moderne tilføjelse.
I mellemtiden lærer vi lidt om Nornies opvækst i Torresstrædet.
Der er en række øer, og hver især har deres egen dialekt.
Min er meriam mir.
-Meriam mir. -Meriam mir.
-Godt! Rigtig god udtale. -Sådan.
-Mabu mabu er på meriam-folkets sprog. -Sejt.
Vores hovedtotem er en gekko,
som kaldes en wanpun, eller en beizam, som er en haj.
Vi har tidligere lært om totemmer, en åndelig forbindelse til et bestemt dyr,
man har ansvar for at passe på.
Den tilgang til økosystemet viser igen, hvor smuk deres kultur er.
-Hvad står de for? -Wanpunen er et helligt dyr.
Det fortæller en, om man får besøg.
Hvis du hører det, er det enten godt eller skidt nyt.
Og hajer er bare… Vi spiser dem ikke.
Jeg spiser ikke flake. De serverer hajkød i fish and chips-butikkerne.
-Virkelig? -Ja. Flake er en haj.
-Det vidste jeg ikke. -Ja.
Det passer. Det har været rapporteret,
at Australske fish and chips i virkeligheden ofte er hajkød.
Og mærkningsmetoderne gør, at der endda serveres truede hajer.
Det er nok bedst at holde sig til fritterne.
Hvis man ikke vil spise hajkød,
så skal man bede om at få en af de andre fisk, de har.
Det er godt at vide!
Ja, det er skidt.
Nej, tak. Jeg elsker hajer.
De er en del af vores kultur. Al vores mad kommer fra havet af.
Man overfisker aldrig, for man skal ud at fiske igen senere.
Det er en slags livscyklus at bo deroppe.
Vi er meget multikulturelle, så vi hader ingen.
Vi ved, hvordan man kan leve sammen.
-Vi skal til Torresstrædet. -Ja.
Jeg glæder mig.
Når det forholder sig sådan, så glæder jeg mig endnu mere.
Er dine tatoveringer hjemmehørende krydderier?
Ja. Den ene side er sød, den anden salt.
Det overrasker mig ikke. Det er sejt.
Enten taler du til min søde side eller min salte side.
Jeg får først lavet tatoveringer, når jeg kan forklare dem sådan der.
Ja. Hvad er der i det der?
Det her er smør og gylden sirup.
Gylden sirup er en australsk klassiker.
Det er som melasse.
-Ok. -Så det er nærmest ren sukker.
-Har du også vegansk smør? -Ja.
-Dejligt. -Ja.
-Vi bruger kun vegansk smør her. -Sejt!
-Vi bruger ikke andet smør. -Det kan jeg lide.
Jeg spiser kun vegansk smør, selvom jeg ikke er veganer.
Jeg er ikke veganer, for jeg elsker kød. Beklager.
-Og fisk. -Det er i orden.
Ja.
Øboere kan ikke være vegetarer. Beklager.
Helt i orden.
Jeg laver sjov. Der er øboere, som er vegetarer.
De bor bare hernede.
De forlod øen.
De forlod…
-Ja. -Ih, du…
Darin bliver stegt
Du skal ikke undskylde.
Men der er ret mange veganere, som følger os,
fordi jeg laver mange ting med yams og farverige grøntsager.
Jeg vil ikke lægge en dæmper på tingene, men skal vi se til vores damper?
-Ja. Den var god. -Godt.
Har du stået og tænkt over den?
-Nemlig. "Hvordan kan jeg snige den ind?" -Nej!
-"Hvornår kan jeg bruge den?" -Vores damperbrød er altså klar.
Jeg ved, at hvis man kan dufte bagværket, så er det klar, og det dufter!
Man kan dufte det allerede.
Bananbladet. Ikke noget dårligt første forsøg.
Din har en god skorpe.
-Ja. -Se lige der.
-Wow. -Ikke værst.
Jeg gør mit bedste.
Det er dit stykke.
-Vi er ikke på kur. -Godt. Tak for tilladelsen.
Kom smør det på!
-Så meget? Lidt mere? -Det er perfekt.
Klar, parat, smag.
Det smager helt utroligt. Tak.
Det bedste ved det er, at man deles om det.
-Det er for lækkert… -Se der.
Hvad siger man, Zac og Darin?
-Mabu mabu! -Mabu mabu!
Ja! Kom og smag et stykke.
-Mange tak. -Det var virkelig godt.
Hvis I begynder at spise damper på den måde, kommer I til at ligne os.
Det her skete ikke af sig selv.
Mætte og mentalt genopladet rejser vi fra fastlandet og på eventyr
på øerne i Torresstrædet.
Vi skal flyve et par gange for at komme derhen.
Jeg har intet imod at flyve, men flyet måtte godt være større.
Når flyene bliver mindre, stiger min angst eksponentielt.
I det mindste flyver vi ikke med så lille et fly.
Åh, det er det næste fly. Fedt nok.
Du godeste.
-Værsgo, skat. -Tak, mor.
Jep. Klar til takeoff.
Nu er jeg sikker.
Hvilken en er menuen?
Jeg spørger bare stewardessen.
Jeg ved godt, at der ikke er en stewardesse.
Jeg tager brodden af anspændtheden med en DC Comics-vits.
Jeg har hørt, at der bor en gruppe af stærke krigerkvinder på øen.
-Jaså? -Og de rejser aldrig derfra.
Men man kan ikke se dem med det blotte øje.
Der er en portal. Der er vist en anden dimension.
-Der er lavet en film om det. -Jaså?
Er de Wonder Women?
Det klip kommer vi ikke til at bruge.
Manner. Er I andre også nervøse?
Nej!
Ja!
-Åh, ja. -Manner!
Vingen vibrerer. Den der gør ikke. Den her gør.
Ih, altså.
Manner.
Se engang.
Ikke alt skal postes på Instagram.
Torresstrædeøerne er en samling af omkring 250 bittesmå øer,
nord for Australien og syd for Papua Ny Guinea.
Kun omkring 18 af de 250 øer er beboet.
Vi besøger Masig, som også går under navnet Yorke Island.
Den er lille. Det er et stykke land på godt 2,5 kvadratkilometer,
der stikker op af det krystalblå vand i Torresstrædet.
Kun få af øerne har infrastruktur til selv den mindste turisme,
og man skal have tilladelse fra Masigs lokalråd for at besøge øen.
Og det har vi naturligvis.
Hvis vi altså når frem.
Det er altid et godt tegn, når flyet kun har én propel.
Hvis der bliver brug for en reserve, så er der ikke nogen.
Jeg ville foretrække, at der var to propeller på flyet.
Det er skønt at se uberørt natur.
Se den lille ø. Det er helt vildt.
Vi er heldige. Vi får lov til at besøge et sted, der ikke tager imod turister,
og forhåbentlig kan vi oplyse folk om, hvad der foregår hos dem.
Jeg er beæret over, at hele vores crew kan tage med os,
så vi kan dele deres historie.
Kan Darin ikke høre den lyd? Det er vist ikke, fordi fritterne er klar.
****! Hvad var det?
En lille advarsel?
Det var et aggressivt bip.
-Det lyder som et skidt bip. Er det øen, vi skal besøge?
-Hold da op. Du godeste. -Manner.
Hej. De står og vinker.
-Virkelig? -Ja.
Det er…
-Du godeste. -Åh, gud.
Sådan, pilot!
Vi klarede den. Jeg sagde jo, det nok skulle gå.
Masigs historie er kompliceret, og det finder vi snart ud af.
I takt med at vandstandene stiger, vil små øer som denne erodere,
og folk her vil miste deres hjem og kultur.
Hovederhvervet er fiskeri, og derefter følger offentlige stillinger,
som skal hjælpe med infrastrukturen for de cirka 270 mennesker, der bor her.
Den er så lille,
at man skal til en anden ø eller fastlandet for at gå på gymnasiet.
De fleste dimitterer og finder et andet sted at bo.
Klimaforandringerne påvirker landet,
og de lokale håber, at regeringen og resten af verden vil redde dem.
Hvis folk bliver drevet væk, vil deres arv forsvinde,
og over seks generationers historie kan blive skyllet ud i havet.
Det meste af Masig ligger mindre end tre meter over havoverfladen.
Vandstanden stiger hvert år, og områder,
der tidligere blev brugt til fangst eller landbrug, er ikke tilgængelige.
Omkringliggende lokalsamfund ligger allerede under vand.
Disse folk har stort set ikke bidraget til klimaforandringerne,
men de bliver hårdt ramt af følgevirkningerne,
og de bliver måske de sidste generationer til at leve her.
Vi ankommer med ærbødighed,
og vi glæder os til at suge til os fra Torresstrædets vidunderlige øboere.
Masigal-folket byder jer velkommen til vores hjemø.
Vi er en del af Kulkulgal-nationen. Det er en ære at have jer på besøg.
-Tak, fordi vi måtte komme. -Tak.
-Drik. -Fordi vi måtte komme.
Hej. Velkommen, jeg hedder Fraser.
-Zac. -Rart at møde dig, bala.
Dette er Fraser, vores kulturguide og vært.
De lokale børn kigger spændt til.
Herren være lovet.
-Mange tak. -I skal føle jer hjemme.
-Vi ser virkelig frem til opholdet. -Stemningen kommer over en.
-Ja. -Hiv stikket ud og slap af.
Det er skønt. Næsten hele øen er kommet for at møde os.
Alle er så søde.
Sultne og trætte ovenpå vores rejse
satte vi os med nogle ældre og rådmænd for at bede en bøn og spise pizza.
Jeg følte mig så hjemme.
Som et familiekomsammen med nye familiemedlemmer.
Fraser påpegede, at de fleste kender hinanden,
og mange er i familie.
Det er et lille og tæt samfund, og man fornemmer deres fællesskab.
Vi lærte hinanden at kende, grinte, snakkede
og nød maden mens solen gik ned.
De stigende vandstande udgør ikke kun en trussel for Masig.
Det er et globalt problem.
Hvorfor stiger havniveauet egentlig?
-Davs. -Halløjsa.
Min slags har været her længe.
-Lad mig vise dig det. -Fint. Hov!
Jeg hader at flyve.
I takt med menneskenes industrialisering
er der sket en alarmerende stigning af CO2-niveauet.
Den høje mængde af drivhusgasser holder varmen inde i atmosfæren,
hvilket får de globale temperaturer til at stige,
hvilket opvarmer og udvider havniveauerne.
Det skal dog bemærkes,
at bare fire lande står bag 55% af verdens CO2-udledning,
og nogle at tallene er ikke proportionelle med deres indbyggertal.
Problemet er, at hele verden lider under følgevirkningerne fra disse fire lande
i form af ekstremt vejr, truede landbrug,
stigende vandstande og en masse andre bekymringer.
Er du med så langt?
Ih, altså.
Husk på, at dette er sket over tid, så løsningen vil også tage tid.
Sandt nok, men det er aldrig for sent at gøre noget.
Hvis vi alle nedbringer vores CO2-udledning
og kræver forandringer af vores regeringer,
så kan vi langsomt omgøre følgerne af klimaforandringerne.
-Tak for liftet. -Hyg dig. Og tak.
Den fugl lød bekendt.
Den efterfølgende morgen skal vi ud at opleve Masigs hovederhverv,
og en fremragende turistaktivitet, fiskeri.
Ikke enhver form for fiskeri. Dette er en populær eksportvare.
I USA kalder vi dem for hummere. Her kalder de dem for krebs.
-Hej, balas. -Hej, bala.
-Dette er onkel Ned og hans søn Ned. -Hej, bala.
-Er I klar? -Det tror jeg.
-Hej, bala. -Hej, bala.
Og en tilfældig hund.
Det går nok ikke.
Vi kan desværre ikke tage dig med.
Du må svømme tilbage.
Hvornår skal jeg hoppe i og vise mine evner som livredder?
Vi spurgte, om vi skulle gøre noget, men de sagde, at hun fint kunne klare sig.
Sådan.
Hun hedder Precious.
Precious er i sikkerhed, og vi drager til søs.
Jeg elsker at fiske, og jeg er vild med nye oplevelser.
Vandet er krystalblåt og perfekt.
Det lokale fiskerierhverv sætter et meget lille fodaftryk,
og området lider ikke under overfiskeri og forurening. Endnu.
Jeg er helt ubekymret, men så indser jeg, at det er varmt havvand.
Vi lærte af øse-testen, at hvis det smager salt…
Smager det salt, er der hajer.
…så er der hajer.
Har I set en stor en for nylig?
Kun henne ved kajen der.
-Hvornår? -For tre uger siden.
Jøsses. Jeg troede, han ville sige år.
-Hvis der er vand, er der… -Hajer.
-Altid hajer. -Ja.
Jamen, jeg glæder mig. Lad os fange nogle krebs.
Ja.
Hurtigt og effektivt.
Jeg vil ikke bekymre mig om hajer. Det er som at flyve.
Jeg vil overvinde min frygt, lige indtil jeg ser en finne.
Er der ikke en snorkel?
Ingen snorkel. Vi er fridykkere. Store lunger.
GoPro kører.
Så er det nu.
Det er ikke helt ligetil at finde krebsene.
De gemmer sig, hvor de kan, og man skal jage dem.
Det kræver tid og energi, hvilket forklarer, hvorfor de er så dyre.
En gennemsnitlig en herfra koster cirka 80 dollars i butikken.
Og de er store!
Jeg glæder mig ærligt talt ikke til, at jeg skal hive en ud fra under en sten.
Men Ned er en veteran.
Uden ham ville vi drukne eller sulte ihjel i jagten på krebs.
De er svære at fange.
Det er hårdt. Virkelig hårdt.
Jeg bør tage en pause og se, hvordan det skal gøres.
Vil I tilbage i vandet?
Ja, gerne. Vi vil bare se, hvordan de gør det, så vi selv kan…
-Ja. -Ja.
Vi observerer og tager ved lære.
-Det er ikke, fordi vi er trætte. -I er fulde af energi.
Jeg kunne blive ved i mindst to… Fire timer til, før jeg ville blive træt.
I er som fisk. Jeg fjerner lige skællene fra ryggen.
Klart.
Fint nok. Pausen er forbi. Vi må tilbage i vandet.
Ned har opdaget et par krebs under korallerne her.
Er du klar? På med handsken, Zac.
Hold da op, hvor er den stor!
Har du handsker på? Få dem på begge hænder.
Den er stor.
Den er enorm!
Den er stor og tung.
Hvad har du der, Zac?
Nu er det min opgave at få den hen til båden.
Den ligner noget fra Alien,
og den er sikkert lige så farlig, hvis den kommer fri.
-Tak, det var fantastisk. -Lovet være Herren.
Sikke et smukt dyr.
-Godt gået. -Det var sjovt.
At være ude på havet og jage krebs med de lokale
og fange en enorm en, er noget, jeg aldrig vil glemme.
Efter fisketuren fik vi os et hvil og et bad.
-Hej. -Hej, Darin.
Og så viste Fraser os rundt til fods.
Jeg vil vise jer rundt i vores lille by.
Sejt.
Det her er Yorke Island. Masig er det traditionelle navn.
-Masig. -Øen Masig.
-Kan du udtale det, Zac? -Øen Masig?
Sådan. Det udtales Masig.
Vi er en del af den centrale øgruppe i Torresstrædet.
Og vi er en del af Kulkulgal-nationen.
Og "kulka" betyder blod. Vi er alle af samme blod.
Det er vores samfund, vores stamme. Det er vi stolte af.
Hvor mange bor der på denne ø?
I øjeblikket er vi omkring 250.
Tallet er faldet drastisk i de sidste 12 år.
Mange er flyttet for at få arbejde. De har ledt efter arbejde sydpå.
Øen er lillebitte uden en egentlig infrastruktur
til at facilitere en storstilet turisme.
Men der findes små mikrovirksomheder, som tilbyder unikke ferier
for meget små grupper.
Kan det udvides? I hvilken grad?
Måske findes der uudnyttede og bæredygtige muligheder.
Kan de udvide kulturturismen, som vi så det på Cooya Beach?
-Sådan. Lige midti. -Wow.
Du er lokal og kender til udfordringerne. Hvad er mulighederne?
Hvordan kan vi bruge turismen og økoturismen
til at udbrede et budskab og sælge et produkt?
Vi udnytter det ikke. Vi fortæller en historie
om de udfordringer, vi står overfor, og det lever vi så af.
Og så kan den yngre generation passe på stedet og leve på den måde.
Det er tydeligvis et af de smukkeste steder, jeg har været.
Og det er sjovt. Det er… Du sagde det vist tidligere.
Australiere kender ikke engang til Torresstrædet eller historien bag.
Jeg vil sige, at godt 90% kender meget lidt til Torresstrædet.
Det er ironisk for det 21. århundrede.
Det er ikke kun vores historie. Det er Australiens historie.
Australierne taler om klimaet, og hvordan de kan gøre en forskel.
Man kan starte her.
De er i en vanskelig situation. Hvordan får man folk til at forstå,
at en lille gruppe lider under resten af verdens beslutninger.
Dette stykke land kan dårligt ses på et kort.
De færreste vil sætte deres fod her,
og det bliver nok aldrig kendt som et turistmekka,
men deres budskab fortjener at komme ud.
Folk lever deres liv uden at forstå konsekvenserne.
Det er ikke håndgribeligt for dem.
Hvis man bor i en storby, oplever man ikke den erosion, der sker.
Hvis man bor midt i betonjunglen eller bor i en lækker lejlighed…
Det er fint. Det er der intet i vejen med.
Men folk skal forstå, at deres valg påvirker sårbare steder.
Ja.
Det er vigtigt, at folk forstår…
Hvis vi kan lykkes med at få fortalt de historier på medmenneskelig måde,
så folk kan få det at se, så vil de tænke:
"Det er sådan mine valg påvirker folk, jeg ikke kender, men bekymrer mig for."
-Ja. -I har en unik mulighed her.
Stedet er relativt uopdaget.
Folk kender ikke til det endnu. Her er fantastisk smukt.
Det er en smuk ø, der har en masse at byde på.
I har ovenikøbet gode hensigter med at få dem herhen.
I kan forklare miljøpåvirkningerne. I kan vise dem:
"Det er, hvad der sker med vores ø." Det er en virkelig god idé.
Fraser tager os hen til købmanden. Der er kun to på øen.
Hvis de ikke har, hvad du skal bruge, så må du finde på noget andet.
Min middag bliver dagens fangst, så Darin må på jagt efter grøntsager.
Vi skal grille i aften, ik'?
Ja, vi skal lave mad over bålet på stranden.
-Fedt. -Vil du finde noget?
-Nogle grøntsager. -Ja.
Man kan ikke sige nej til bananer.
De får nye forsyninger hver uge.
Butikkerne støttes af et nonprofitforetagende,
som leverer basale varer til fjerne områder som dette.
Darin fandt det, han skulle bruge.
-Kreditkort. -Tak.
-Tak. Eso. -Det var så lidt. Eso.
Og Mitch fandt en snack, som selvfølgelig blev delt med crewet.
-Se, hvor glad han er. -Peberkagedrengen.
-Her er alle vores fiskerbåde. -Hvor mange fisker her på øen?
Det er der en masse drenge, der gør. Der er vel omkring 20 drenge.
-Wow. -Ja.
Det er utroligt.
Man kan gå over til den ø der.
-Kan man gå derover? -Til dem der.
Uanset hvordan øen ser ud om hundredvis af år,
så leder Masigs befolkning efter bæredygtige løsninger i dag.
Vi skal sikre,
at vi har ting som mad, energi, sundhedspleje og teleforbindelse.
Det er livsvigtigt.
Vi har brug for vores eget beredskab i disse egne af verden.
Hvis vi ikke forbereder os nu, så får vi os noget af et chok.
Her sker alting på samme tid for en begrænset befolkning.
I byerne fokuserer alle på én ting.
Der er problemer med forurening og energi.
Men her ramler det hele sammen på en gang.
-Ja, nemlig. -Ja.
Hvis man sammenfatter alt dette, så er det kernen af problemet.
Og man kan stå i realtid og se,
hvordan alle disse ting falder sammen på samme tid.
Ja.
Beboerne på øen Masig ønsker at udvide deres økonomi,
og mulighederne er til stede i form af sportsfiskeri og madturisme,
så længe det er bæredygtigt.
-Hej. -Se engang. Precious er tilbage.
Åh-åh. Vi har måske mistet Darin for altid.
Dette sted er et paradis.
Vandet er indbydende og krystalblåt.
Det er det perfekte sted til en lille pause for os alle.
Det er hundesvømning i verdensklasse.
Mens vi nyder vandet, tænker jeg over,
hvor mange generationer, der vil gå, før Masig er oversvømmet.
Måske vil verden forandre sig. Måske er det ikke for sent.
Fordi det bliver ikke bedre end dette lille sted her på Jorden.
Solen er ved at gå ned, og dagen er ved at være ovre.
Nu er det tid til et festmåltid på stranden med vores nye venner.
Hovedretten er den enorme krebs, vi fandt tidligere på dagen.
Det er sædvane, at drengene danser den traditionelle dans.
Det er vigtigt, at disse traditioner bliver givet videre,
så kulturen kan overleve.
Musik, dans, mad.
Man fejrer vist ting på samme måde overalt i verden.
Der er kun én ting, vi mangler at gøre.
At sikre at alle linserne er rene. Hej, Mitch!
Godt. Nu kan festen begynde.
Hej, far og tante. Dette er min onkel Mike.
Rart at møde dig. Jeg hedder Zac.
Darin. Godt at møde dig.
-Det er rart at møde jer. -Tak, fordi vi måtte komme.
Drengene vil optræde,
og onkel Mike vil forklare, hvad dansen betyder.
Det er en stjernedans, og stjernerne i vores kultur…
Vi er et søfarende folk,
vi lever af havet, og vi bruger stjernerne til at navigere efter om natten.
Stjernerne er vigtige for os.
-Du dansede også dansen på et tidspunkt. -Ja, det gjorde Fraser også.
Koreografien er vel nogenlunde ens.
Ja, det er dem, der lærer folk dansen.
Fra generation til generation.
-Vi glæder os til at høre det. Tak. -Tak.
Da deres kultur hænger sammen med havet,
så har de en stærk forbindelse til stjernerne.
Læg mærke til, at drengene holder stjernesymboler i hænderne.
Deres kultur bevares gennem sang og dans,
og den gives videre til de næste generationer
som en mundtlig overlevering af mytologi og legender.
Fedt.
Godt gået.
Godt klaret.
Du er en stjerne.
Rart at møde dig. I er bare så gode.
Det var showet. Nu er det spisetid.
Dette er Mikey, vores kok her til aften,
som vil lave krebs over bålet, som man har gjort det i tusindvis af år.
Det fantastiske ved måden, de tilbereder krebs og fisk på, er,
at der ingen egentlig forberedelse er.
De bliver hevet op af haven og tilberedt over åben ild.
Det bliver ikke mere naturligt.
Jeg glæder mig til at smage.
-Hej, Michael. -Hej.
-Mikey. Darin og Zac. -Rart at møde dig.
Her er krebsen, I fangede. Og fisk.
-Lækkert. Hvordan vil du tilberede det? -Vi smider dem bare på bålet.
Dyrene kommer op på et stativ, og fiskene på sølvpapiret.
-Er det den første, du fangede? -De ser større ud.
-Han har den. -Hold da op.
Godt.
-Se der. -Jøsses.
De ser lækre ud.
-De ser fantastiske ud. -De vil koste 80 dollars i butikken.
Wow! Det er et festmåltid.
-Ja. -Ja.
Vil I smage?
Vi starter med en lille forret, som også blev fanget i dag,
en lokal kaninfisk, som er en dejlig mild hvidfisk.
Helt frisk.
Direkte fra grillen.
Jeg har ikke smagt den før. Lækkert.
Og man ved, hvor den kommer fra. Ikke fra et fiskeopdræt.
Det her er ren bæredygtighed.
-Vil I andre smage? -Hvor er Mitch? Det vil han gerne.
Det vil de da.
Corey er tættest på.
Jeg vil ikke forstyrre flowet, så jeg skal lige have en bid til.
Manner. Det smager så godt.
Og nu til hovedretten, vores fangst fra i eftermiddags, krebsene.
De skuffer ikke. Husk på, at det bare er hummere.
Ikke bare hummere, men store, lækre, møre hummere.
Grillet krebsdyr, som naturen havde det til hensigt.
Manner.
Hverdagsmad for os.
Wow, makker. Det er utroligt.
-Det er ikke for at gøre dig misundelig. -Nej. Se, hvor meget kød der er på den.
Ja.
Lækker konsistens med en perfekt sejhed
og en passende mængde lage fra saltvandet, den levede i.
Man kan smage havets friskhed i hver bid.
Darin skal ikke holdes ude.
Hvordan ser det ud med grøntsagerne?
Han skal have en traditionel rodfrugt, der minder om yams eller kartofler.
Hvad siger I så?
Samt andre grillede grøntsager, han fik hos købmanden.
Nemlig.
Det ser lækkert ud.
Se engang.
Jeg værdsætter altid Darins engagement og entusiasme
for livets plantebaserede glæder,
og det er stærkt, at han holder ved sin overbevisning.
Han bryder næsten aldrig sine egne regler.
Vi konkurrerer ikke om den lækreste tallerken,
men den vinder jeg altså.
Den her vinder helt sikkert.
Det har været en perfekt dag.
Vi er taknemmelige for at have mødt folk her,
og vi værdsætter deres gæstfrihed.
Mike, koeyma eso.
-Tak. -Ingen årsag.
Koeyma eso.
I var ude at dykke.
Jeg laver bare maden. Jeg håber, det smagte jer.
-Tak. -Ingen årsag.
-Koeyma eso. Tak. -En fornøjelse.
-Jeg elsker dig, bror. Koeyma eso. -Jeg elsker jer. Nyd det.
At opleve en dag her på øen Masig har været en enestående mulighed.
Nogle gange vil folk bare gerne fortælle deres historie,
og de forventer ikke at du svarer, men at du lytter.
Der findes ingen lette svar. Måske findes der slet ingen svar.
Jordens temperatur stiger,
og en dag bliver denne lille ø måske opslugt af havet,
og dets beboere må starte et nyt liv et andet sted.
Selv hvis deres strande og hjem bliver skyllet væk,
vil deres historier, musik, dans og latter
forhåbentlig blive givet videre til fremtidige generationer.
Jeg har ikke tænkt over det før. Vi deles ikke kun om Jorden,
vi deles også om stjernerne.
Næste gang du kigger op på stjernehimlen, kan det være,
at du bliver mindet om forbindelsen til folk langt borte,
hvor end de er.
Down to Earth anerkender de traditionelle ejere af Australien.
Vi respekterer aboriginernes og øboernes minder,
traditioner, kulturer og håb.
Tekster af: Philip Olsen