NETFLIXOVA SERIJA
Efekt leptira.
Kako znamo reći,
nježan zamah krila jednog kukca
može izazvati niz događaja
koji će utjecati i na događaje na drugoj strani Zemlje,
stvorit će dovoljno vjetra da izazove tornado.
Malo nategnuto? Vjerojatno.
No umjesto jednog leptira,
zamislite nekoliko milijardi leptira.
I umjesto leptira,
zamislite djelovanje više od dvije milijarde ljudi
koji podižu razinu CO2 u atmosferi planete
već stotinama godina.
Jedna od nepoznatih žrtava porasta Zemljine temperature je ovdje,
u ovoj maloj zbirci otoka
na sjeveroistočnoj obali australskog kontinenta.
Razina mora nastavlja rasti
do te mjere da su pokriveni cijeli otoci.
Iako stanovnici tih otoka
povećanju globalne razine CO2 doprinose u jako maloj količini,
oni možda najsnažnije osjećaju efekte toga.
Sretni smo što smo pozvani gosti,
da možemo istražiti jedan od ovih otočića i upiti sve što nam nudi,
od drevne kulture do netaknutih plaža
i najboljeg ribolova na Zemlji.
Pripremite se i zavežite pojaseve.
Pustolovina…
počinje.
Jutro započinjemo u srcu Melbournea
kako bismo iskusili Torresov prolaz
ovdje na kopnu.
Ovo je restoran Mabu Mabu, u vlasništvu autohtonih ljudi.
Glavna kuharica i vlasnica Nornie Bero dolazi
s jednog od otoka blizu našeg sljedećeg odredišta.
Došli smo sagledati stvari i naučiti ispeći njezin poznati kruh
prema obiteljskom receptu iz Torresova prolaza.
-Dobro došli. -Hvala što si nas primila.
-Danas ćemo raditi damper. -Fora. „Dampa”.
Uz taj sam kruh odrasla.
Nećemo ga peći pod zemljom jer imamo modernu tehnologiju.
-Ali tradicionalno ćemo ga pripremiti. -Idemo.
Dobro. Uprljat ćemo se. Stavit ćemo brašno u zdjele.
Pripremit ćemo ga i s pečenom bundevom.
-Stavite je u zdjelu. -Opa.
Uzmite punu šaku.
-To je to. Samo dajte. -Dobar osjećaj.
Zgnječit ćemo…
-O, da. -…bundevu u brašno.
Što znači „mabu mabu”?
To znači „posluži se”.
-U smislu „navali”? -Da.
-Bon appétit. -Bon appétit.
Izvadite svoje tijesto
i stavite ga na brašno ovdje.
Vjerujem u kupnju ravno od farmera.
-Da. -Izbacim posrednika ako mogu.
Većina mog osoblja je autohtono
jer znam kako mi je bilo teško kad sam ušla u ovaj posao.
-Ovo je projekt iz strasti? -Da.
A mogu promovirati i mnogo drugih autohtonih tvrtki.
Tvoj izgleda dobro. Zac, prejako pritišćeš.
-Dobro. Uvijek prejako pritišćem. -Samo lagano.
-Otočanka sam pa ćemo rabiti lišće banane. -O, da!
Zagrijat ćemo lišće.
Želimo iz njega izvući ulja i okuse.
U modernoj smo kuhinji, ali oponašamo metode
kojima se kruh damper pripremao tisućama godina.
Vidite, kad ga stavite gore, ulje izlazi.
Odmah.
-Možete staviti svoje. -Trenutačna promjena boje.
Ulje iz lišća ključan je dio procesa.
Omotano oko tijesta dok se peče…
Sjajna strana ide dolje.
…lišće kori kruha daje sjajan okus i konzistenciju.
Stavite kruh u sredinu.
Onda ćemo zamotati strane
i ugurati ih ispod da dobijemo lijepu štrucu.
-Fora. Ovako? -Hej! Nije loše.
Tradicionalno se ovaj kruh zakopava pod zemljom na ugljen,
ali mi rabimo pećnicu.
I dalje je ručno izrađeno, no uz moderne trikove.
Odlično.
Čut ćemo o Nornienom odrastanju u Torresovom prolazu.
Ondje je skupina otoka. Svi imaju različite dijalekte.
Moj je Meriam Mir.
-Meriam Mir. -Meriam Mir.
-Dobro! Dobar izgovor. -Dobro.
„Mabu mabu” je jezik naroda Meriam.
Fora.
Naš glavni totemi su gušter, koji se naziva wanpun,
i beizam, a to je morski pas.
Totemi predstavljaju duhovnu povezanost s određenim životinjama
i odgovornost da ih čuvamo.
Takav pristup ekosustavu još je jedan primjer ljepote njihove kulture.
-Što to označava? -Wanpun je sveta životinja.
Govori vam posjećuju li vas ljudi.
Ako ga čujete, to je dobra ili loša vijest.
A morski psi su…
Ne jedemo ih.
Ne jedem flake.
Ako naručiš ribu i krumpiriće, dat će ti morskog psa.
-Stvarno? -Da. Flake je morski pas.
-Nisam to znao. -Da.
Istina. Studije su otkrile da su australska riba i krumpirići,
iliti flake, zapravo morski pas i krumpirići.
Zbog postupaka označavanja, vrsta koja se poslužuje mogla bi biti ugrožena.
U tom je slučaju najbolje jesti samo krumpiriće.
Ako ne želiš jesti morskog psa,
moraš tražiti druge komade ribe koje imaju u ponudi.
Drago mi je što to znam.
Da. Nije dobro.
Da. Volim morske pse.
Oni su dio naše kulture, a sva naša hrana dolazi iz oceana.
Nikad ne izlovljavaš jer ćeš se vratiti i loviti ponovno.
To je krug života.
Mi smo multikulturalni pa nikoga ne mrzimo
i znamo kako živjeti sa svima.
-Idemo u Torresov prolaz. -Da.
Jedva ga čekam vidjeti.
Uz ovakvu najavu još sam uzbuđeniji što idem.
Jesu li tvoje tetovaže autohtoni začini?
Da. Imam slanu i slatku stranu.
-Imam slanu i slatku stranu. -Nisam iznenađen. Sjajno.
Razgovaraj s mojom slatkom ili slanom stranom.
Neću se tetovirati dok ne smislim tako dobro objašnjenje.
Da. Od čega je ovo napravljeno?
Ovaj je napravljen od maslaca i zlatnog sirupa.
Zlatni sirup je pravi australski sirup.
Poput melase je.
-Dobro. -To je poput šećerna trske.
-Imaš li i veganskog maslaca? -Da.
-Lijepo. -Da.
-Imamo samo veganski maslac. -Fora!
-Nema drugih vrsta maslaca. -Sviđa mi se.
Jedem samo veganski maslac, iako nisam veganka.
Jer volim meso. Oprosti.
-I ribu. -Sve u redu!
Da.
Otočani ne mogu biti vegetarijanci. Žao mi je.
Bez brige.
Ne, šalim se. Ima otočana vegetarijanaca.
Ali žive ovdje.
Otišli su s otoka.
Otišli su…
-Da. -O, moj…
Svi smo se okomili na Darina.
Ne moraš se ispričavati.
Ali da, imamo veganske sljedbenike
jer mnogo toga radim s jamom i šarenim povrćem.
A da budemo skrušeni i možda provjerimo kruh?
Da. Dobra fora.
Predivno.
Jesi li cijelo vrijeme to smišljao?
-Točno! „Kad ću to ugurati?” -Ne!
-Ne. -„Kad ću to iskoristiti?”
Ozbiljno, naš je kruh spreman.
Znam nešto o pečenju. Kad se osjeti miris, gotovo je.
Divno miriše.
Već ga osjetite.
Listovi banane.
Nije loše za prvi pokušaj.
Imaš lijepu koru na svojem.
-Da. -Pogledaj ovo.
-Opa. -Nije loše.
Trudim se.
To je tvoja kriška.
-Nismo na dijeti. -Dobro. Hvala na dopuštenju.
Samo ga namažite.
-Toliko? Još? -Savršeno.
Priprema, pozor… Sad kušaš.
Ovo je nevjerojatno. Hvala.
Najljepše je što ga dijeliš s ljudima.
-Jer je preukusno… -Evo ga.
Što kažeš, Zac? Darine?
-Mabu mabu! -Mabu mabu!
Hej!
Da, uzmite komad.
-Baš super. -Hvala lijepa.
Jedini je problem što počneš izgledati kao mi kad ga jedeš.
Ovo se nije dogodilo samo od sebe.
Punih želudaca i umova,
spremni smo napustiti Australiju radi glavnog djela pustolovine,
otoka Torresova prolaza.
Za to ćemo trebati promijeniti nekoliko aviona.
Ne smeta mi letenje, stalno to radim, ali više volim veće avione.
Kako se avioni smanjuju, moja tjeskoba eksponencijalno raste.
Barem nismo u tako malom avionu.
To je sljedeći avion.
Sjajno.
O, Bože.
-Izvoli. -Hvala, mama.
Da. Spremni za polijetanje.
Sad sam siguran.
Pitam se što je od ovog jelovnik.
Pitat ću stjuardesu.
Znam. Nema stjuardese.
Razbit ću napetost prije leta šalom iz stripova.
Čujem da na otoku živi skupina supersnažnih žena ratnica.
-Da? -I nikad ne odlaze.
Ali čudno je. Ne možeš ih vidjeti golim okom.
Moraš… Postoji portal u drugu dimenziju.
-Snimili su film o tome. -Jesu?
-Da nije Wonder Woman? -Jest.
Nećemo moći ovo iskoristiti.
Čovječe. Je li još netko nervozan?
Ne!
Da!
-Da. -Čovječe!
Krilo vibrira. Ovo ne, ali ovo da.
Ajme.
O, čovječe.
Pogledaj ovo.
Nije sve za Instagram, Darine.
Otoci Torresova prolaza skup su oko 250 sićušnih kopnenih masa
uz sj. obalu Australije, južno od Papue Nove Gvineje.
Od tih 250, samo je 18 otoka zapravo naseljeno.
Posjetit ćemo Masig, poznat i kao otok Yorke.
Sićušan je. Nešto malo više od kvadratnog kilometra zemlje
koje strši iz kristalno plave vode u Torresovu prolazu.
Iako samo nekoliko otoka ima infrastrukturu za minimalni turizam,
posjet Masigu zahtijeva dopuštenje lokalnog regionalnog vijeća,
koje, naravno, imamo.
Ako uopće stignemo onamo.
Uvijek je dobar znak kad avion ima jedan propeler.
Ako trebaš pomoćni, nema ga.
Radije bih da su dva propelera na avionu.
Sjajno je vidjeti netaknutu sirovu prirodu.
Pogledaj taj otočić. Nemoj me zezati.
Kakav je to blagoslov otići na mjesto koje ne prima turiste
i podići svijest o tome što im se događa.
No počašćen sam što možemo otići s cijelom ekipom,
svi ti ljudi mogu poći s nama, mi možemo podijeliti njihovu priču…
Zar Darin ne čuje tu buku?
Sumnjam da to znači da je pomfrit gotov.
Što je to bilo?
Malo upozorenje?
To je agresivan signal.
Zvuči loše.
Je li to naš otok?
Stari.
-O, čovječe. -O, Bože.
Hej! Svi mašu!
-Stvarno? -Da.
To je…
O, Bože.
Bravo, pilote!
Uspjeli smo! Rekao sam vam da nema razloga za brigu.
Priča o Masigu je komplicirana, što ćemo uskoro i naučiti.
Kako razina mora raste, ovakvi otočići mogu erodirati,
zbog čega bi ovi ljudi izgubili dom i kulturu.
Ribarstvo je glavna industrija
zatim slijede vladini poslovi koji održavaju infrastrukturu
za nekih 270 ljudi koji ovdje žive.
Toliko je malen da učenici moraju ići na drugi otok
ili čak na kopno u srednju školu.
Većina završi školu i traži život negdje drugdje.
Dok globalne klimatske promjene utječu na zemlju,
lokalno stanovništvo traži da ih spasi vlada i ostatak svijeta.
Ako se ljudi rasele, raselit će se i njihovo nasljeđe,
a povijest više od šest generacija mogla bi biti odnesena u more.
Veći dio Masiga nalazi se na manje od 3 m nadmorske visine.
Kako razina mora iz godine u godinu raste,
područja na kojima se lovi ili bavi poljoprivredom
više nisu dostupna.
Okolne zajednice već su potopljene.
Ti su ljudi vrlo malo, ako uopće, pridonijeli klimatskim promjenama,
ali posljedice ih svejedno snažno pogađaju
i možda su jedna od posljednjih generacija koja žive ovdje.
Osjećamo poniznost što smo ovdje
i veselimo se upiti sve što možemo
od ovih divnih otočana Torresova prolaza.
Žele vam dobrodošlicu na svoj rodni otok.
STARJEŠINA
Dio smo nacije Kulkulgal. Čast nam je što ste danas ovdje.
Hvala što ste nas primili.
Pijte.
Hvala vam.
Hej. Dobro došli, ja sam Fraser.
-Zac. -Zac, drago mi je.
Ovo je Fraser, naša veza za kulturu i domaćin.
Lokalna djeca su zaintrigirana.
Slava Gospodinu.
Dobro došli. Osjećajte se kao kod kuće.
Tako sam uzbuđen što sam ovdje.
Osjećam vibru. Isključi se i opusti se.
Sjajno. Gotovo nas je cijeli otok došao pozdraviti.
Svi su tako slatki.
Gladni i umorni od putovanja,
sjeli smo sa starješinama i vijećnicima na zajedničku molitvu i pizzu.
Osjećao sam se kao kod kuće.
Kao okupljanje s obitelji koju nikad nismo upoznali.
Fraser je istaknuo da se većina poznaje i da su mnogi u rodu.
Riječ je o vrlo maloj, bliskoj zajednici i njihova se povezanost osjeća.
Svi smo se upoznali, smijali se, razgovarali
i uživali u jelu dok je sunce zalazilo.
Rast razine mora nije prijetnja samo na Masigu.
To je globalni problem.
No što uopće uzrokuje rast razina mora?
-Zdravo. -Pozdrav.
Moja je vrsta već dugo ovdje.
-Pokazat ću ti. -Dobro. Čekaj.
Mrzim letenje.
Kako su se ljudi industrijalizirali,
svjedočimo alarmantnom porastu razina ugljičnog dioksida.
Visoka koncentracija stakleničkih plinova zadržava toplinu u atmosferi
i to uzrokuje porast prosječne globalne temperature,
koja zagrijava i širi razinu mora.
No najvažniji dio je da 55 % svjetskog CO2 proizvode samo četiri države
a neke od tih brojki
nisu proporcionalne postocima njihovih populacija.
Problem je što se utjecaji tih zemalja osjećaju diljem svijeta
u obliku ekstremnih vremenskih uvjeta, ugrožene poljoprivrede,
porasta razine mora i niz drugih problema.
Shvaćaš što ti govorim?
Čovječe.
Upamti, ovo se nije dogodilo preko noći, pa neće ni rješenje.
Istina, ali nikad nije kasno za akciju.
Ako svi smanjimo emisiju CO2 na svaki mogući način
i zahtijevamo promjene od upravljačkih tijela,
možemo usporiti ili poništiti utjecaje klimatskih promjena.
-Hvala na prijevozu. -Polako, stari. I hvala ti.
Ta mi ptica zvuči poznato. Hm.
Sljedećeg jutra išli smo iskusiti
glavnu industriju i odličnu turističku aktivnost, ribolov.
Ali ne bilo kakav ribolov. Ovo je vrlo popularan izvoz.
Mi ih u SAD-u zovemo jastozi, ovdje ih zovu cray.
-Bok, balai. -Zdravo, bala.
Ovo je ujak Ned i njegov sin Ned.
-Spremni? -Mislim da jesmo.
STANOVNIK
-Hej, bala. -Hej, bala.
I nasumični pas.
Mislim da to neće ići.
Nažalost, ne možemo te povesti.
Morat ćeš se vratiti!
Da uskočim i pokažem svoje spasilačke vještine?
Pitali smo trebamo li pomoći, ali svi su nam rekli da je dobro
i da nije u nevolji.
Evo ga.
Zove se Precious.
Precious je na sigurnom pa možemo krenuti.
Volim ribolov i uvijek se veselim novim iskustvima.
Voda je kristalno plava i savršena.
Lokalna ribarska industrija ima vrlo mali otisak,
a područje nije zagađeno ni izlovljeno.
Barem ne još.
Nisam se brinuo dok nisam shvatio da je ovo topla morska voda.
A naučili smo na testu, ako je slano…
Slano je. Bit će morskih pasa.
…ima morskih pasa.
Jesi li vidio kojeg velikog?
Samo na pristaništu ondje.
-Prije koliko? -Prije tri tjedna.
Isuse. Mislio sam da se radi o godinama.
-Gdje ima vode, tu su i… -Morski psi.
-Uvijek ima morskih pasa. -Da.
Dobro.
Nabrijan sam. Uhvatimo craya.
Da.
Brzo i učinkovito.
Neću se brinuti oko morskih pasa. To je poput letenja.
Ovdje um caruje, jači je od straha, dok ne uočim peraju.
Ima li disalicu?
Bez disalice. Ronimo na dah. Imamo velika pluća.
GoPro radi.
Idemo!
Nije lako pronaći craya.
Skrivaju se ispod svega i zaista ih moraš loviti.
Potrebno je mnogo vremena i energije, što objašnjava zašto su tako skupi.
Jedan prosječne veličine može se prodati za 80 dolara.
I veliki su!
Iskreno, ne veselim se
što ću ga morati izvlačiti ako ga pronađem.
Ali Ned je profesionalac.
Hvala Bogu na njemu jer inače bismo se utopili
ili umrli od gladi u lovu.
Teško ih je uhvatiti?
Ovo je teško.
Jako teško.
Trebao bih se odmoriti i vidjeti s broda kako se to radi.
Želite se vratiti?
Da, zvuči dobro.
Samo gledamo njih da znamo kako…
-Da. -Da.
Pokušavamo učiti i promatrati.
-Nije da smo umorni. -Vi ste puni energije.
Ja mogu još nekih dva ili četiri sata
prije no što se umorim.
Vi ste poput riba. Moram vam skinuti ljuske s leđa.
Da.
Dobro. Pauza je gotova.
Vraćamo se unutra.
Ned ih je ugledao nekoliko kako se skrivaju ispod koralja.
Spreman si obući rukavice, Zac?
Kvragu! Taj je velik.
Zac, imaš rukavice? Stavi rukavice na obje ruke.
Velik je!
Golem!
Velik je i težak.
Što to imaš, Zac?
Dobio sam zadatak da ga prebacim na brod.
Kao oni ljubitelji lica iz Aliena,
a vjerojatno je i jednako opasan ako izađe iz mreže.
-Hvala, -Hej, bala.
Nevjerojatno.
-Slava Gospodinu. -Prekrasna životinja.
-Bravo, stari. Baš zabavno. -Bravo.
Biti u predivnom oceanu, loviti crayeve s lokalcima
i uloviti jednog ogromnog…
Ovo je iskustvo koje ću zauvijek cijeniti.
Nakon ribolova napravili smo predah da se osvježimo i napunimo.
Onda nas je Fraser vodio u obilazak.
Pokazat ću vam naš mali grad.
Super.
Ovo je otok Yorke iliti Masig, to je tradicionalno ime.
-Masig. -Otok Masig.
-Želiš to izgovoriti, Zac? -Otok Masig?
Da, to je to. Masig, tako se kaže.
Dio smo središnje skupine otoka u Torresovom prolazu.
Dio smo nacije Kulkulgal.
A „kulka” znači krv.
Svi smo jedna krv.
Ovo je naša zajednica i pleme, ponosni smo na to.
Koliko je ljudi na ovom otoku?
Trenutno oko 250 ljudi.
Došlo je do velikog pada u posljednjih 12 godina.
Mnogi su se odselili zbog posla, traže prilike na jugu.
Otok je sićušan i nema pravu infrastrukturu
da podržava turizam na velikoj razini.
Ali postoje neke male tvrtke koje nude jedinstveni odmor
vrlo malim grupama.
Može li se proširiti? I do koje mjere?
Možda postoje neiskorištene i održive ekonomske prilike.
Mogu li povećati kulturološki aspekt turizma,
kao što smo vidjeli na plaži Cooya?
-Evo ga. U sredinu. -Opa!
Odavde si i znaš izazove, reci nam koje su opcije.
Kako iskoristiti turizam i ekoturizam
da pošaljemo poruku, ali i prodamo proizvod?
Ne iskorištavamo. Rabimo ga da ispričamo priču
o izazovima s kojima se suočavamo,
ali i zarađujemo od toga.
Pružamo prilike mladim naraštajima da se brinu i tako žive.
Ovo je očito jedno od najljepših mjesta na kojima sam bio.
I čudno je. To je…
Ni Australci ne znaju za Torresov prolaz ili povijest.
U ČAST PRVE KONFERENCIJE TORRESOVIH VIJEĆNIKA
Rekao bih da 90 % ljudi ne zna mnogo o Torresovom prolazu.
U SJEĆANJE NA BARNEYA MOSBYJA.
Ironično za 21. stoljeće
jer to nije samo naša priča,
to je australska priča.
Ako Australci govore o klimi i o tome kako učiniti nešto,
ovo je onda početna točka.
Ljudi su ovdje u teškom položaju.
Kako navesti sve da shvate nevolje male grupe ljudi
na čije živote negativno utječu odluke ostatka svijeta?
Ova kopnena masa jedva se vidi na karti.
Većina ljudi nikad neće kročiti ovamo
i vjerojatno nikad neće postati turistička destinacija,
no njihova poruka zaslužuje izaći u svijet.
Ljudi žive, no ne shvaćaju posljedice,
jer to nije nešto što mogu vidjeti.
Ako živiš u velikom gradu, nećeš vidjeti eroziju.
Ako si u betonskoj džungli, u poslovnom okrugu,
ili živiš u lijepom stanu…
Sve je to u redu, nemam ništa protiv, to je super.
No ljudi moraju shvatiti utjecaj
određenih odluka koje donose na ranjiva mjesta.
Apsolutno.
Važno je da ljudi shvate,
a mi povezujemo…
Kad spojimo teoriju i praksu i sve realno prikažemo,
priča završi pred ljudima kako bi je shvatili.
„Ovo je moj izbor, to tako utječe na ljude do kojih mi je stalo,
ali ja to ne znam.”
-Da. -U jedinstvenoj ste poziciji.
Ovo je relativno neotkriveno.
Ljudi još ne znaju za to.
Prekrasno je.
Zapanjujući otok. Toliko toga ima za ponuditi.
I imate dobre namjere da dovodite ljude iz pravih razloga,
da im objasnite i pokažete utjecaj na okoliš iz prve ruke.
„Ovo se događa na našem otoku.”
To je sjajna ideja.
Fraser nas vodi u trgovinu. Na otoku su samo dvije.
Ako nešto nemaju, ne treba ti i nećeš to pronaći nigdje drugdje.
Moja večera bit će naš ulov, a Darin ide u potragu za povrćem.
Večeras roštiljamo, zar ne?
Da. Kuhamo na otvorenoj vatri na plaži.
-Fora. -Želiš nešto uzeti?
-Malo povrća, Darine? -Sigurno.
Ne mogu odbiti banane.
Sve se šalje jednom tjedno.
I to subvencionira neprofitna organizacija
koja osigurava nužnu robu udaljenim područjima poput ovog.
Darin je pronašao sve za večeras.
-Kreditna kartica. -Hvala.
-Hvala. Eso. -Nema na čemu. Eso.
Naravno, Mitch je našao poslasticu. Da podijeli s ekipom, svakako.
-Tako je sretan. -Mali od medenjaka.
Ovo je sve naše ribarstvo.
Koliko ljudi lovi na otoku?
Mnogi dečki to rade.
Vjerojatno nekih 20 momaka.
-Opa. -Da.
Ovo je nevjerojatno.
Možemo prehodati do onog otoka.
-Možeš prehodati do ondje? -I ondje.
Bez obzira na to kako će otok izgledati za više stotina godina,
stanovnici Masiga danas traže rješenja za održivost.
Moramo osigurati hranu, energiju, zdravlje, povezanost…
To su ključne stvari.
Trebamo vlastite rezerve u ovom dijelu svijeta.
Ne postavimo li sad ta pitanja,
čeka nas velik šok.
Sve se događa istovremeno kontroliranoj populaciji.
U gradovima su svi usredotočeni na jedno.
Ondje su problemi sa zagađenjem i energijom.
Ali ovdje sve udara odjednom.
-Hej, točno. -Da.
To je oličenje svih drugih stvari,
umanjeno do same jezgre.
I sad u realnom vremenu vidite kako se sve te različite stvari
događaju istovremeno.
Da.
Dok stanovnici otoka Masiga traže načine da prošire svoje gospodarstvo,
potencijal za više sportskog ribolova i restorana nudi više mogućnosti,
dok god je održivo.
Bok, dušo.
Precious se vratila.
O, ne. Možda smo zauvijek izgubili Darina.
Ovo je mjesto raj.
Voda je privlačna i kristalno plava.
Zapravo,
ovo je savršeno vrijeme i mjesto da se svi odmorimo.
Ovo je pseće veslanje na svjetskoj i olimpijskoj razini.
Dok uživamo u vodi, ne mogu se ne zapitati
koliko će još generacija otoka Masig biti iznad razine mora.
Možda se svijet može promijeniti. Možda nije prekasno.
Mislim da ne može bolje nego što je na ovom malom mjestu na Zemlji.
Sunce zalazi i naš se dan bliži kraju.
Vrijeme je za slavlje s novim prijateljima gozbom na plaži.
Glavno jelo je golemi cray kojeg smo našli.
Običaj je da dječaci izvode tradicionalni ples.
Važno je da svaka generacija na sljedeću prenosi ovakve tradicije
kako bi kultura uvijek preživjela.
Glazba,
ples,
hrana.
Izgleda da su slavlja ista kamo god otišli.
Ostalo nam je još samo jedno…
Pobrinuti se da su nam leće čiste. Hej, Mitch!
Dobro. Sad možemo započeti zabavu.
Dobar dan, tata. Ovo je moj ujak. Ujak Mike.
Drago mi je, ja sam Zac.
-Darin. Drago mi je. -Ovo je Darin.
Drago mi je.
STARJEŠINA
-Hvala što ste nas primili. -Dečki će izvesti točku.
Ujak Mike objasnit će važnost plesa.
To je zvjezdani ples,
a zvijezde u našoj kulturi,
s obzirom na to da živimo od mora…
Služimo se zvijezdama za navigaciju.
Zvijezda nam je jako važna.
-Nekoć ste i vi tako plesali. -Da. I Fraser također.
Vjerojatno u sličnoj koreografiji?
Da, to su ljudi koji to podučavaju.
U redu, s generacije na generaciju.
-Jedva čekamo. Hvala. -Hvala vama.
Kao kultura koja je izravno vezana uz more,
duboko su povezani i sa zvijezdama.
Gledajte ruke dječaka
i vidjet ćete da drže prikaze zvijezda na nebu.
Njihova se kultura održava kroz pjesmu i ples
i prenosi se s koljena na koljeno
kao usmena povijest mitologije i legendi.
Baš fora.
Bravo, dečki.
Vrlo dobro.
Ti si zvijezda, kompa.
Drago mi je. Baš ste dobri.
To je bila predstava, a sad večera.
Ovo je Mikey, naš kuhar,
priprema craya na vatri na isti način kao što se to radi
već tisućama godina na ovom otoku.
Nevjerojatna stvar u tome kako peku crayeve i ribu jest
nedostatak pripreme.
Izvađeni su iz oceana i peku se na otvorenoj vatri,
ne može prirodnije od toga.
Jedva čekam kušati.
-Hej, Michaele, kako si? -Kako smo?
STANOVNIK
-Mikey, Darin i Zac. -Drago mi je.
Uhvatili ste krasnog craya. I ribu.
Nije li dobro? Kako ćeš ga speći?
Zapravo, samo ćemo ga staviti na vatru, ide na rešetku.
Stavit ćemo ribu na foliju.
-Tog si prvog uhvatio? -Sad izgledaju veće.
-Shvatili su. -Ti vrapca.
Dobro.
-Vidi ovo. -Isuse.
Prekrasno izgledaju.
-Odlično. -Prodaju se za nekih 80 dolara.
Opa! Ovo je dobra gozba.
-Da. -O, da.
Želite li kušati?
Počinjemo s predjelom koje smo također ulovili,
lokalnom mramornicom, dobrom blagom bijelom ribom.
Baš svježe.
I svježe je s roštilja.
Nikad nisam jeo ovu ribu. Sjajno.
Lijepo je znati odakle dolazi, nije komercijalno uzgojeno.
Ovo je prava održivost.
-Želi li još netko probati? -Gdje je Mitch? Mitch hoće.
Znaš da žele.
Corey je najbliži.
Ne želim prekinuti scenu pa ću pojesti još nekoliko zalogaja.
O, čovječe.
Čovječe. Tako dobro.
A sad glavno jelo,
plijen našeg popodnevnog ronjenja. Cray.
Nije razočarao. Sjetite se da su ovo samo jastozi.
Nisu samo jastozi, već veliki, lijepi i mekani jastozi.
Ljuskar na žaru, kako je priroda to namijenila.
O, čovječe.
Svakodnevna hrana za nas.
Ajme, kompa.
-Nevjerojatno. -Ne želim te učiniti ljubomornim.
Ne, ovo je…
-Pogledaj ti to. Vidi koliko mesa ima. -Da.
Odlična je teksture i lako se žvače,
ima pravu količinu soli iz vode u kojoj je živio.
Osjeti se svježina oceana u svakom zalogaju.
Ne smijemo izostaviti Darina.
Što misliš? Kako povrće stoji?
On jede tradicionalne gomolje,
korjenasto povrće koje je slično jamu ili krumpiru.
Što kažeš?
I drugo povrće s roštilja koje je kupio u trgovini.
O, da, kompa.
Lijepo izgleda.
Vidi ti to.
Uvijek cijenim Darinovu predanost i entuzijazam
za biljne užitke u životu
i ponosan sam što se drži svojih uvjerenja.
Gotovo nikad ne krši svoje pravilo.
Ovo nije natjecanje tko ima bolji tanjur. Dobro, jest. I pobijedio sam.
Ovo svakako pobjeđuje.
Ovo je bio savršen dan.
Jako smo zahvalni što smo upoznali sve ovdje
i cijenimo njihovu toplu gostoljubivost.
Mike, koeyma eso.
-Hvala. -Nema na čemu, brate. Da.
Koeyma eso.
Išli ste roniti,
a ja sam došao kuhati. Nadam se da ste uživali.
-Hvala. -Nema na čemu.
-Koeyma eso, brate. Hvala. -Zadovoljstvo mi je.
-Volim te, brate. Koeyma eso. -Volim vas. Uživajte.
Doživjeti cijeli dan na otoku Masigu
bila je jedinstvena prilika u životu.
Ponekad ti ljudi samo žele ispričati svoju priču
i ne očekuju da im daš odgovor.
Samo da slušaš.
Ovdje nema lakog odgovora. Možda uopće nema odgovora.
Kako zemljina temperatura raste,
jednog će dana ovaj mali otok možda progutati ocean,
a ljudi će se morati preseliti i započeti novi život negdje drugdje.
Iako će voda možda odnijeti njihove plaže i domove,
ali njihove će se priče, glazba,
ples i smijeh,
nadam se, i dalje prenositi na sljedeće generacije.
Nikad nisam razmišljao o tome, ali kao što dijelimo Zemlju,
dijelimo i zvijezde.
I kad sljedeći put pogledate u nebo i vidite kako zvijezde lebde u zraku,
možda će vas podsjetiti na povezanost s ljudima daleko od vas,
gdje god oni bili.
Naš tim priznaje tradicionalne vlasnike teritorija.
Odajemo počast starješinama jer oni čuvaju tradicije, kulturu i nade
Aboridžina i Otočana Torresova prolaza.
Prijevod titlova: Veronika Janjić