A NETFLIX SOROZATA
A pillangóhatás.
A feltételezés szerint
egyetlen rovar szárnyának finom rezdülése események láncolatát idézheti elő,
amely végül a Föld másik oldalát is eléri,
és olyan szél alakul ki belőle, ami tornádót idéz elő.
Túlzásnak gondolod? Valószínűleg az is.
De ne egy, hanem több milliárd pillangó hatását képzeld magad elé!
Pillangók helyett pedig kétmilliárd embert képzelj el, akik az elmúlt pár száz évben
hozzájárultak a CO2 szintjének emelkedéséhez a Föld légkörében!
A Föld hőmérséklet-emelkedésének egyik ismeretlen áldozata
ez a kis szigetcsoport,
ami az ausztrál kontinens északkeleti partjainál található.
A tengerszint továbbra is emelkedik,
és az áradások egész szigeteket tüntettek el.
A sziget lakói szinte semmivel sem járultak hozzá
a CO2-szint emelkedéséhez,
mégis ők az egyik legkitettebbek.
Szerencsések vagyunk, hogy vendégként felfedezhetjük
az egyik kis szigetet, és átélhetjük mindazt,
amit az ősi kultúrától kezdve az érintetlen strandokon át
a legjobb halászhelyekig kínál.
Öveket becsatolni!
Kezdődik…
a kaland.
A reggelt Melbourne-ben kezdjük,
és a főszigetről ismerkedünk meg a Torres-szorossal.
A Mabu Mabu egy őslakosok által működtetett és tulajdonolt étterem.
A főszakács és tulajdonos,
Nornie Bero az egyik kis szigeten született és nőtt fel.
Mesél nekünk a szigetről, és megtanítja híres kenyerének elkészítését,
a Torres-szorosi családjának receptje alapján.
- Sziasztok! - Kösz a meghívást!
- Ma dampert fogunk készíteni. - Klassz! Dampert?
Én ezen nőttem fel.
Már nem a föld alatt sütjük, hanem modern technológiával,
- de a hagyományos recept szerint. - Vágjunk bele!
Ez egy kis kosszal fog járni. Teszünk némi lisztet a tálunkba.
Sütőtök is kerülni fog bele.
- Vegyetek belőle! - Hű!
Vegyetek egy marékkal!
- Tedd bele! - Nagyon jó a tapintása.
- Beleforgatjuk… - Ez az!
…a tököt a lisztbe.
Mit jelent a „mabu mabu”?
Azt, hogy parancsolj.
- Hogy egyél? - Igen.
- Hogy jó étvágyat. - Jó étvágyat.
Vegyétek ki a tésztát, és tegyétek a lisztes felületre!
Én a gazdáktól való vásárlás híve vagyok.
- Értem. - Próbálom kihagyni a kereskedőket.
Az alkalmazottaim nagy része őslakos,
mert tudom, milyen nehéz volt elkezdenem a vállalkozást.
- Ezt szenvedélyből csinálod, igaz? - Igen.
A vállalkozásommal lehetőségem van bemutatni az őslakosok termékeit.
A tiéd jól néz ki. Zac, te túl erősen nyomod.
- Ilyen szörnyű? Mindig túl erősen nyomom. - Gyengébben!
A szigeten banánleveleket használnak.
De jó!
Felmelegítjük a leveleket,
mert ki akarjuk belőle nyerni az olajokat és az ízeket.
A modern konyhában utánozzuk le azokat a módszereket,
melyekkel évezredek óta sütik a dampert.
Egyből látszik, hogy elkezd szivárogni belőle az olaj.
- Azonnal. Odanézzenek! - Rakjátok ide a tiéteket!
Egyből elszíneződött.
A levélből nyert olaj nélkülözhetetlen elem.
- Ha levélbe tekerve sütjük… A fényes oldala legyen alul!
…nagyszerű ízt és állagot ad a kenyér héjának.
Tegyétek a közepére!
Ráhajtjuk a széleket és alágyűrjük, hogy szép kis veknit kapjunk.
- Klassz. Így jó? - Nem rossz!
Hagyományosan ezeket a kenyereket a föld alá, forró parázságyra helyezték,
de mi sütőt használunk.
Így is kézműves, egy kis modern rásegítéssel. Közben…
Szuper.
…Nornie mesél nekünk a Torres-szorosról.
Ez egy szigetcsoport, különböző dialektusokkal.
Az enyém a Meriam Mir.
- Meriam Mir. - Meriam Mir.
- Ügyes vagy! Szépen ejtetted ki. - Kösz.
A „mabu mabu” is a Meriam nép nyelvén van.
De jó!
A totemállatunk a gekkó,
ami a nyelvünkön wanpun, és a beziam, ami cápát jelent.
A totemekről már hallottunk. Az adott állathoz való
spirituális kötődést és oltalmazást jelenti.
Az ökoszisztéma ilyesfajta megközelítése újabb példa csodálatos kultúrájukra.
- Mi a jelentésük? - A wanpun egy szent állat,
mert jelez, ha látogatók jönnek.
A hangja jó vagy rossz hírt jelez.
A cápák meg… Őket nem esszük meg.
Cápahúst nem eszem.
A halsütődékben mindig cápahúst tesznek elétek.
- Komolyan? - Igen.
- Ezt nem is tudtam. - Pedig de.
Ez így igaz. A tanulmányok szerint az ausztrál sült hal
általában cápahúsból készül.
A besorolás miatt a felszolgált fajok még veszélyeztettek is lehetnek.
Ezt tudván jobb, ha csak sült krumplit kérünk.
Ha nem akartok cápát enni,
akkor külön meg kell őket kérni, hogy más halból készítsék.
De jó, hogy ezt megtudtam!
Igen. Ez nem jó hír.
Kerülni fogom ezután.
A cápa a kultúránk része, és az ételeink az óceánból származnak.
Nincs túlhalászás, mert mindig frissen fogják a halakat.
Egy körforgás ott az élet. Több kultúra él együtt,
tehát mindenkit elfogadunk, és képesek vagyunk együtt élni.
- El fogunk oda látogatni. - Igen.
Már alig várom!
Így még jobban várom, hogy menjünk.
A tetoválásaid fűszereket ábrázolnak?
Igen. Van egy sós és egy édes oldalam.
- Külön oldalt kaptak. - Ez nem lepett meg. Király!
Nekem is van egy kedvesebb és nyersebb oldalam.
Addig nem tetováltatok, amíg nincs rá ilyen frappáns magyarázatom.
Ez miből készül?
Vajból és aranyszirupból.
Az aranyszirup az első számú ausztrál szirup.
Olyan, mint a melasz.
- Értem. - Lényegében cukornádból készül.
- Van vegán vajatok is? - Van.
- De jó! - Igen.
- Csak vegán vajat használunk. - Klassz.
- Nincs másfajta vajunk. - De jó!
Csak vegán vajat eszem, habár nem vagyok vegán.
Értem.
Szeretem a húst, bocsi.
- És a halat. - Semmi gond.
Tényleg.
A szigetlakók nem lehetnek vegák.
Semmi baj!
Csak viccelek! Vannak vegák is köztük, de ők már itt élnek.
Elhagyták a szigetet.
Elhagyták a…
- Igen. - Úristen!
Darin jól megkapta.
Nem kell bocsánatot kérni.
De elég kiterjedt vegán vendégkörrel rendelkezünk,
mert sok dolgot főzök jamszból és színes zöldségekből.
Ne forrósítsuk tovább a hangulatot! Ránézünk a damperre?
Ez jópofa volt.
Szuper.
Végig ezen gondolkoztál?
- Igen, csak nem tudta, mikor dobja be! - Nem is!
- „Mikor dobhatom már be?”
De tényleg kész van a kenyerünk.
Annyit azért tudok a sütésről, hogyha megcsap az illata, akkor kész van.
Már érezni is az illatát.
A banánlevél erős illatú. Első kenyérnek nem is rossz.
A tiéd nagyon ropogós lett.
- Igen. - Nézzétek!
- Azta! - Nem rossz!
Megkóstolom.
Parancsolj!
- Ez nem fogyókúrás kaja. - Köszönjük a jóváhagyást!
Kenjétek meg!
- Mennyit? Még egy kicsit? - Úgy tökéletes.
Felkészülni! Mehet a kóstolás!
Hát ez elképesztő! Köszönjük!
A legjobb, ha másokkal is megosztjátok.
- Akkor még finomabb. - Jönnek már!
Mit szóltok hozzá, fiúk?
Mabu mabu!
Igen! Gyertek, vegyetek egy szeletet!
- Köszönöm szépen! - Elképesztő volt.
Ha rászoktok a damperre, akkor úgy fogtok kinézni, mint mi.
Ezt nem a hangyák hordták össze.
Gyomrunk és elménk feltankolása után
készen állunk elhagyni a főszigetet, hogy belevágjunk a kalandokba
a Torres-szigeteken.
Többször is át kellett szállnunk.
Nincs bajom a repüléssel, de a nagy gépeket azért jobban szeretem.
A gép méretének zsugorodásával exponenciálisan nő a szorongásom.
Szerencsére nem ilyen kis géppel repülünk.
Ja, hogy ezzel megyünk tovább! Szuper.
Úristen!
- Tessék! - Kösz, anyu!
Felszállásra készen.
Biztonságban vagyok.
Vajon melyiken szerepel a menü? Inkább megkérdezem a légiutas-kísérőt.
Tudom, hogy nincs légiutas-kísérő.
Egy DC-s poénnal próbálom oldani a felszállás előtti feszültséget.
A szigeten él egy nagyon erős, harcos nőkből álló csoport.
- Igen? - Sosem hagyják el a szigetet.
De fura, mert szabad szemmel nem lehet őket látni.
Van egy átjáró, ami egy másik dimenzióba vezet.
- Film is készült róla. - Igen?
A Wonder Woman?
Ezt nem fogjuk tudni belevágni.
Basszus! Más is ideges?
Nem!
Igen.
- Ez az! - Ajaj!
Az egyik szárny nagyon vibrál. Az nem, csak ez!
Ajaj!
Nem semmi!
Ezt nézd!
Nem mindig az Insta a legfontosabb.
A mintegy 250 apró szigetből álló Torres-szigetek
Ausztrália északi partjainál, Pápua Új-Guineától délre találhatók.
A 250 szigetből nagyjából csak 18 sziget lakott.
Ma Masigre látogatunk el, amit Yorke-szigetként is ismernek.
Nagyon pici: csupán 1,3 négyzetkilométernyi szárazföld
emelkedik ki a Torres-szoros kristály kék vízéből.
Csak néhány sziget rendelkezik turizmushoz szükséges infrastruktúrával.
A Masigre való látogatáshoz önkormányzati engedély szükséges,
ami nekünk természetesen van.
És remélhetőleg oda is érünk.
Az mindig jó jel, ha a repülőnek egy propellere van.
Így, ha kellene tartalék, akkor nincsen.
Jobban örülnék, ha két propeller lenne a repülőn.
Olyan jó látni az érintetlen, ép természetet!
Nézd azt a kis szigetet! Hihetetlen!
Áldás olyan helyre utazni, ahová nem járnak turisták.
Remélhetőleg felhívjuk arra a figyelmet, hogy mi történik velük.
Megtiszteltetés, hogy az egész stábnak lehetősége van
velünk jönni, és megoszthatjuk mással a történetüket…
Darin nem hallja ezt a pittyegést?
Szerintem ez nem a mikró hangja.
****! Ez meg mi volt?
Figyelmeztetés?
Jó hangosan pittyeg.
- Nem túl bizalomgerjesztő. Az a mi szigetünk?
- Úristen! - Azta!
Hé, mindenki integet!
- Tényleg? - Igen.
Hát ez…
- Úristen! - Jézusom!
Szép volt, pilóta!
Földet értünk! Mondtam, hogy nincs miért aggódni.
Masig története elég bonyolult, de igyekszünk kibogozni.
A tengerszint emelkedésével az ilyen kis szigetek eltűnhetnek,
és emberek veszíthetik el otthonaikat és kultúráikat.
A fő iparág a halászat, másodsorban pedig a kormánynál dolgoznak,
és a helyi infrastruktúrát támogatják az itt élő mintegy 270 ember számára.
Annyira kicsi, hogy középiskolásoknak egy másik szigetre,
vagy a főszigetre kell utazniuk.
A legtöbb diplomás máshol telepedik le.
Mivel a klímaváltozás hatással van a szigetre,
a helyiek a kormánytól és a világ többi részétől várják a segítséget.
Ha az embereket kitelepítik, az örökségük is odaveszik,
és több mint hat generáció történelmét moshatja el a tenger.
Masig három méterrel fekszik a tengerszint felett.
A tengerszint folyamatos emelkedésével
az olyan területeket, ahol halásztak vagy gazdálkodtak, elnyelte a víz.
Már több környező közösség is víz alá került.
Ezek az emberek alig, vagy egyáltalán nem járultak hozzá a klímaváltozáshoz,
mégis jelentősen sújtják őket a hatásai,
és talán ők az egyik utolsó itt élő generáció.
Alázattal fogadtuk a meghívást,
és alig várjuk, hogy többet megtudjunk a Torres-sziget csodálatos lakóiról.
Masig népe üdvözöl titeket a szigetünkön!
A Kulkulgal törzs tagjai vagyunk. Megtiszteltetés, hogy itt vagytok.
Köszönjük a meghívást!
Igyátok meg!
Köszönjük!
Sziasztok! Fraser vagyok.
Zac. Örvendek, bala.
Ő Fraiser, a kulturális kapcsolattartónk és házigazdánk.
A helyi gyerekek nagyon érdeklődőek.
Áldassék az Úr!
- Köszönjük szépen! - Érezzétek otthon magatokat!
Örülünk, hogy itt lehetünk.
Érzem, hogy máris jobb a hangulat. Teljesen lenyugodtam.
Szuper, hogy szinte az egész sziget eljött üdvözölni.
Annyira aranyos mindenki!
Az utazás fáradalmai után éhes gyomorral
leültünk imát mondani a Vénekkel és néhány tanácsossal a lakoma előtt.
Sosem éreztem magam még ennyire otthon.
Egyesültünk a soha nem látott családunkkal.
Fraser elmondta, hogy a legtöbben ismerik egymást, és sokan rokonok.
Ez egy kicsi, összetartó közösség. Érezni, hogy milyen erős köztük a kötelék.
Megismerkedtünk velük. Nevettünk, beszélgettünk,
és egy jót ettünk, miközben lement a nap.
A tengerszint emelkedése nem csak Masiget fenyegeti.
Ez egy világszintű probléma.
De mi okozza a tengerszint emelkedését?
- Hali! - Szióka!
Én már sok-sok éve itt élek.
- Megmutatom. - Oké. Várj!
- Utálok repülni! - Az emberek iparosodásával
a szén-dioxid-szint riasztó emelkedésének lehetünk tanúi.
Az üvegházhatású gáz magas koncentrációja a légkörbe zárja a hőt,
így nő a globális átlaghőmérséklet,
ami által felmelegszenek a tengerek és nő a tengerszint. De itt jön a csavar.
A CO2 55%-ának előállításáért csupán négy ország felelős,
és ezek a számadatok
kissé aránytalanok a lakosságuk számához képest.
A négy ország által okozott hatásokat sajnos az egész világon érezni lehet,
például hatalmas viharok, a veszélyben lévő mezőgazdaság
és a tengerszint emelkedése révén.
Vágod a lényeget?
Ne már!
Ez nem egy éjszaka leforgása alatt történt,
- ezért a megoldás sem egyszerű. - Igaz, de sosem késő cselekedni.
Ha minden lehetséges módon csökkentjük a CO2-kibocsátásunkat,
és változtatásokat követelünk a kormányoktól,
akkor lelassíthatjuk vagy visszafordíthatjuk a hatásait.
- Kösz a repülést! - Rá se ránts! És kösz.
De ismerős volt a hangja!
Reggel felkerekedtünk, hogy felfedezzük
Masig legfontosabb iparágát és turisztikai programját, a halászatot.
Nem akármire halászunk: egy nagyon felkapott exportárura.
Mi az USA-ban homárnak hívjuk, de itt rákként ismerik.
- Sziasztok! - Jó napot!
- Ő Ned bácsi és a fia, Ned. - Szia!
- Indulhatunk? - Aha.
A MASIG-SZIGET LAKÓJA
- Szia, bala! - Szia, bala!
Ő pedig egy random kutya.
Ez így nem fog menni.
Szeretnénk magunkkal vinni, de nem lehet.
Vissza kell menned!
Mikor csillogtassam meg a vízimentői képességeimet?
Megkérdeztük, hogy segítsünk-e, de azt mondták,
hogy jól van és nem került bajba.
Ez az!
Tündérnek hívják.
Tündér biztonságban van, így indulhatunk.
Imádom a halászatot, és mindig izgatottan várom az új élményeket.
A víz kristálytiszta és tökéletes.
A helyi halászat nagyon kicsi lábnyommal működik,
és a területen nincs szennyezés vagy túlhalászás.
Legalábbis még.
Nekem semmi bajom nincs a vízzel, de rájöttem, hogy ez meleg tengervíz,
és a merőkanalas tesztből kiderült, ha sós az íze…
Ha sós az íze, akkor van cápa.
…akkor vannak cápák.
Láttatok mostanában nagyot errefelé?
Csak annál a mólónál.
- Mikor? - Három hete.
Jézusom! Azt hittem, éveket mondasz!
- Ahol van víz, ott van… - Cápa is.
- Mindig vannak. - Ja.
Jól van. Én be vagyok sózva. Fogjunk rákot!
Jó.
Gyorsan és hatékonyan.
Próbálok nem aggódni a cápák miatt. Olyan ez, mint a repülés.
Ameddig nem látok hátuszonyt, úrrá tudok lenni a félelmemen.
Van hozzá pipa?
Nincsen, bala. Mi csak a tüdőnket használjuk.
A GoPro megy.
Indulás!
Rákot találni nem olyan könnyű.
Minden alá bebújnak, ezért vadászni kell rájuk.
Elég sok időt és energiát igényel, ami megmagyarázza az árát.
Egy szigetekről származó,
átlagos méretű rák 80 dollárba is kerülhet.
És jó nagyok!
Őszintén megmondom, nem várom,
hogy kirángassak egyet a kövek alól.
De Ned vérprofi.
Ha ő nem lenne, megfulladnánk vagy éhen halnánk rákvadászat közben.
Nehéz őket megfogni, mi?
Nehéz. Nagyon nehéz.
Tartok egy kis szünetet, és a hajóról figyelem.
Vissza akartok menni?
Persze, csak egy kicsit megfigyeljük, hogyan csinálják, hogy tudjuk…
Értem.
Figyelünk és tanulunk.
- Egyáltalán nem fáradtunk el. - Tele vagytok energiával.
Nekem még menne legalább két, de inkább négy órán át,
mielőtt elfáradnék.
Olyanok vagytok, mint a halak. Pikkelyetek nőtt.
Igen.
Jól van. A szünetnek vége. Visszamegyünk.
Ned kiszúrta, hogy néhány rák a korallok alatt bújkál.
Felveszed a kesztyűt, Zac?
Basszus! Szerencsétlen jószág jó nagy!
Zac, rajtad van a kesztyű? Vedd fel mindkettőt!
Jó nagy!
Hatalmas!
Óriási és nehéz jószág.
Mit hozol, Zac?
Az én feladatom, hogy elvigyem a hajóhoz.
Olyan, mint az arctámadó az Alienből,
és valószínűleg ugyanolyan veszélyes is, ha kiszabadul.
- Elképesztő volt. - Kösz, bala!
- Áldassék az Úr! - Gyönyörű állat.
- Szép munka! Jól éreztem magam. - Ügyes!
Az, hogy kint voltam az óceánon,
és egy óriási rákot vadásztam a helyiekkel,
olyan élmény, amit sosem felejtek el.
A halászat után tartottunk egy kis szünetet.
- Szervusz! - Szia!
Fraser elvitt minket egy sétára.
Körbevezetlek titeket a városban.
Klassz!
Ez York szigete, Masig. Ez az eredeti neve.
- Masig. - Masig-sziget.
- Te is kiejted, Zac? - Masig-sziget?
Így van. Masignek kell ejteni.
Mi a Torres-szoros központi szigetcsoportjához tartozunk.
A Kulkulgal törzs tagjai vagyunk.
A „kulka” vért jelent.
Egy vérből származunk.
Nagyon büszkék vagyunk a közösségünkre és törzsünkre.
Hányan élnek ezen a szigeten?
Jelenleg nagyjából 250-en.
Az elmúlt 12 évben sokat csökkent a lakosság.
Sokan elköltöztek a munka miatt, és délen kerestek más lehetőségeket.
A sziget nem igazán rendelkezik infrastruktúrával,
hogy kiszolgálja a turizmust,
azonban létezik néhány mikrovállalkozás,
melyek egyedülálló üdülést kínálnak kisebb csoportoknak.
Bővíthető-e a turizmus? És milyen mértékben?
Talán rejlenek benne kiaknázatlan, mégis fenntartható lehetőségek.
Növelhető-e a kultúrájukra épülő turizmus, mint ahogy azt a Cooya Beachen is láttuk?
- Ez az! Bele a közepébe. - Hű!
Ismerve a kihívásokat, milyen lehetőségek vannak?
Hogyan tudnánk ökoturizmust építeni úgy, hogy nyereséges is legyen?
Nem kiaknázni akarjuk a lehetőségeket, hanem el akarjuk mesélni,
hogy milyen kihívásokkal küzdünk, és közben meg akarunk élni belőle.
Lehetőséget akarunk teremteni a fiatalabb generációnak,
hogy ebből élhessenek.
Ez az egyik legszebb hely, ahol valaha jártam.
Furcsa, mert szerintem te is mondtad az előbb,
hogy az ausztrálok nem ismerik a Torres-szoros történelmét.
Szerintem az ausztrálok 90%-a nem sokat tud a Torres-szorosról.
Ez elég ironikus a 21. században,
mert ez nem csak a mi történelmünk, hanem az ausztráloké is.
Az ausztrálok sokat beszélnek az éghajlatról és a változtatásokról,
ami jó kiinduló pontnak.
Az itt élő emberek nehéz helyzetben vannak.
Hogyan érhető el, hogy mindenki megértse e kis csoport helyzetét,
akikre a világ többi részének döntései ennyire negatívan hatnak?
Ez a sziget alig látszik a térképen.
A legtöbben sosem jutnak el ide,
és vélhetően sosem lesz felkapott turistaparadicsom,
de az üzenetüket meg kell hallania a világnak.
Az emberek nem értik a tetteik következményeit,
mert nem látják a saját szemükkel.
Egy nagy városban élve nem lehet látni az eróziót.
A betondzsungelben, a belvárosban,
vagy a szép lakásban élő embereknek,
amivel a világon semmi gond nincs,
meg kell érteniük,
hogy az ilyen kitett helyek esetében mik a következmények.
Igen.
Fontos, hogy megértsék az emberek, hogy kapocs van…
Emberi módon kell levezetni az összefüggéseket.
A történetek által az emberek megérthetik,
hogy a döntéseikkel hogyan hatnak olyan emberekre,
akiket nem ismernek.
- Értem. - Egyedülálló helyzetben vagytok.
Még nem fedeztek fel titeket.
Az emberek nem ismerik a szigetet, de gyönyörű.
Ez a csodálatos sziget rengeteg lehetőséget kínál.
Ezen felül jó szándékból hoznátok ide őket.
Elmagyaráznátok és megmutatnátok a környezeti hatásokat,
és hogy mi történik a szigetetekkel. Ez remek ötlet.
Fraser elvisz bennünket a két vegyesbolt egyikébe.
Amit nem kapni, arra nincs szükség, és máshol sem lehet megtalálni.
Az én vacsorám a mai fogás lesz, Darin pedig zöldségekre vadászik.
Grillezni fogunk este, igaz?
Igen, tűzön fogunk sütni tengerparton.
- Szuper. - Veszel pár dolgot?
- Néhány zöldséget? - Persze.
A banánt nem tudom visszautasítani.
Áruszállítmány heti egyszer érkezik.
A boltokat egy cég támogatja,
ami távoli területeket lát el alapvető élelmiszerrel.
Darin megtalálta az esti élelmét.
- Kártyás lesz. - Köszönöm!
- Köszi! Eso! - Szívesen! Eso!
Mitch persze talált egy kis nasit, amit megoszt a stábbal.
- Nézzétek, milyen boldog! - A mézeskalácsfiú!
- Ezek a halászhajóink. - Hányan halásznak a szigeten?
Hát nagyjából… A legtöbb fiú halászik. Nagyjából húszan.
- Hű! - Ja.
- Csodaszép! Át tudunk sétálni arra a szigetre.
- Komolyan? - Igen, azokra is.
Függetlenül attól, hogy a sziget hogy fog kinézni több száz év múlva,
a Masig lakói már ma fenntartható megoldások után néznek.
Az élelmiszer-biztonságra, az energiára, az egészségre és az összekapcsolhatóságra
oda kell figyelni.
Fel kell készülni a vészhelyzetekre a világ ezen a részén is.
Ha ezekre nem találunk megoldást, hatalmas sokk vár ránk.
Minden egyszerre történik egy fix számú népességgel.
A városokban mindenki egy dologra koncentrál.
A szennyezéssel és az energiával nagy problémák vannak,
de itt minden egyszerre okoz problémát.
- Igen, pontosan. - Igen.
Ezen a kicsit helyen minden probléma testet ölt,
és valós időben látni lehet,
hogyan érnek össze ezek a hatások.
Igen.
Miközben a Masig-sziget lakói gazdaságuk bővítésének módját keresik,
a sporthorgászatban és az éttermi turizmusban
több lehetőség is rejlik, feltéve, hogy fenntartható.
- Szia, haver! - Tündér előkerült!
Ajaj! Darint elvesztettük egy időre.
Ez az hely egy paradicsom.
A kristály kék víz hívogat.
Ami azt illeti,
ez remek idő és hely arra, hogy szünetet tartsunk.
Ez aztán a világszínvonalú, olimpiai szintű kutyaúszás!
Pancsolás közben azon tűnődöm, vajon hány generáción át lesz még
tengerszint felett a Masig-sziget.
Talán a világ még megváltozhat. Talán még nem túl késő.
Mert a világ ezen kis szeglete ennél jobb hely nem is lehetne.
A nap kezd nyugovóra térni, és a napunk a végéhez közeledik.
Ideje egy lakoma keretei között ünnepelni a barátainkkal.
A főfogás természetesen a korábban fogott hatalmas rák.
Szokás szerint a fiúk járják el a hagyományos táncot.
Minden generáció számára fontos, hogy átadják ezeket a hagyományokat,
hogy kultúrájuk tovább élhessen.
Zene, tánc, étel.
Az ünneplés a világ minden táján ugyanúgy néz ki.
Már csak egy dolog maradt hátra…
Takarítsuk le a lencséket! Szeva, Mitch!
Oké, mostmár kezdődhet a buli.
Szervusztok! Ő a nagybátyám, Mike bácsi.
Örvendek! Zac vagyok.
- Örvendek. - Darin vagyok.
Örvendek!
Köszönjük a meghívást!
A fiúk készültek egy előadással,
Mike bácsi pedig elmagyarázza a tánc jelentőségét.
Ez a csillagtánc. A kultúránk fontos eleme a csillag,
mert a tengert járjuk, a tenger adja a megélhetésünket,
és a csillagok segítségével tájékozódunk este.
A csillagok fontosak számunkra.
- Régen ön is táncolt. - Igen, ahogy Fraser is.
Hasonló a koreográfia?
Igen, ugyanazok tanítják.
Tehát generációról generációra száll.
- Alig várom! Köszönjük! - Mi köszönjük!
A tengerhez kötődő kultúra mellett
a csillagokhoz is mély kapcsolat fűzi őket.
A fiúk az égbolton lévő csillagok mását tartják a kezükben.
Kultúrájukat éneklésen és táncon keresztül őrzik,
történeteiket pedig szájhagyomány útján adják tovább a következő generációnak.
Nagyon klassz!
Szép volt!
Ügyesek voltatok!
Igazi sztárok vagytok.
Örvendek. Nagyon ügyesek vagytok!
Ennyi volt a műsor, most jöhet a vacsora!
Ő Mickey, a ma este séfje.
A rákot nagyjából ugyanúgy sütik meg a tűzön,
mint évezredekkel korábban.
Csodálatos belegondolni, hogy előkészület nélkül
sütik meg a rákot és halakat.
A kihalászás után egyből megsütik nyílt lángon,
a lehető legtermészetesebben. Már úgy megkóstolnám!
- Hogy vagy, Michael? - Sziasztok!
- Ők Darin és Zac. - Örvendek.
Ezek azok a rákok, amiket fogtatok. Van hal is.
Hogy fogod megsütni?
Egész egyszerűn megsütjük a tűzön.
Rárakjuk a rácsra.
A hal a fóliára fog kerülni.
- Ezt fogtuk ki elsőnek. - Most nagyobbnak tűnnek.
- Menni fog neki. - Szent ég!
Oké.
- Odanézzenek! - Azta!
Gyönyörűek.
- Nagyon szépek. - Nagyjából 80 dollár darabja.
Hű! Akkor ez egy drága parti.
Bizony.
Megkóstoljátok?
Egy szintén ma fogott előétellel kezdünk,
a helyi nyúlhallal, ami egy fehér húsú hal.
Nagyon friss.
Egyenesen a grillről.
Sosem ettem még ilyet. Finom.
Jó tudni, hogy nem ipari gazdálkodásból származik,
hanem teljesen fenntartható forrásból.
Meg akarjátok kóstolni?
- Mitch biztos kér. - Persze, hogy kér a stáb.
Corey van a legközelebb.
Nem akarom megzavarni a felvételt, úgyhogy eszem még pár falatot.
Apám! Ez nagyon finom.
Most jöhet a főfogás,
a délutáni merülésünk zsákmánya, a rák.
És nem csalódom benne. Ne feledjétek, hogy ez csak homár!
Mármint nem csak homár, hanem egy gyönyörű, puha húsú homár.
A természet is grillezésre teremtette.
Azta!
Mi ezt esszük mindennap.
Azta! Ez hihetetlen!
Nem akarom, hogy féltékeny legyél.
Nézzétek, hogy mennyi hús van rajta!
Igen.
Nagyszerű az állaga, tökéletesen jól elrágható,
és megfelelően sós a víznek köszönhetően.
Érezni lehet az óceán frissességét minden egyes harapásnál.
Darin sem maradhat ki.
Na, hogy állnak a zöldségek?
Egy tradicionális gumót eszik,
egy burgonyához hasonló gyökérzöldséget.
Hogy áll?
Ezt kiegészítette a boltban vásárolt zöldségekkel.
Erről van szó!
Jól néznek ki.
Ezt nézzétek!
Mindig is nagyra tartottam Darin elkötelezettségét és lelkesedését
a növényi alapú étkezésben,
és le a kalappal, amiért kitart mellette.
Szinte sosem szegi meg a szabályait.
Nem verseny, hogy ki eszik finomabbat. Jó, mégis az, és én nyertem.
Ez mindenképpen jobb.
Ez egy tökéletes nap volt.
Hálásak vagyunk, hogy találkoztunk a lakókkal,
és méltányoljuk vendégszeretetüket.
Mike, koeyma eso!
- Köszönjük! - Nagyon szívesen, testvérem!
Koeyma eso!
Ti halásztátok.
Én csak megsütöttem nektek. Remélem, jól laktatok.
- Köszönjük! - Nincs mit.
- Koyema eso! Köszönjük! - Nincs mit.
- Szeretünk. Koeyma eso! - Én is titeket. Jó étvágyat!
Megismételhetetlen élmény volt betekintést nyerni a sziget éltébe.
Van, hogy az emberek csak meg akarják osztani a történetüket,
és nem várnak tőlünk választ, csak figyelmet.
A helyzetükre nincs egyszerű megoldás. Talán egyáltalán nincs is.
A Föld hőmérsékletének emelkedésével
egy nap ezt a kis szigetet elnyelheti az óceán,
és az embereknek muszáj lesz elköltözniük és új életet kezdeniük.
A partjaikat és otthonaikat elmoshatja az óceán,
ám a történeteik, a zenéjük, a táncuk és a nevetésük
remélhetőleg továbbszáll a következő generációkra.
Sosem gondoltam bele,
de nem csak a Földön, hanem a csillagokon is osztozunk.
Ha legközelebb felnézel az esti égboltra, és megpillantod a csillagokat,
jusson eszedbe a kapcsolat, ami a tőled messze élőkkel összeköt,
bárhol is vannak!
A FÖLD KÖRÜL CSAPATA ELISMERI AUSZTRÁLIA FÖLDJEINEK EREDETI BIRTOKOSAIT.
TISZTELETTEL ADÓZUNK A VÉNEK MÚLTJA, JELENE ÉS JÖVŐJE ELŐTT.
A feliratot fordította: Kajner Kata