‎UN SERIAL NETFLIX
‎Efectul fluturelui.
‎Premisa lui spune
‎că bătăile delicate ale aripilor ‎unei singure insecte
‎pot cauza o serie de evenimente
‎care să ducă la un incident ‎pe partea cealaltă a globului,
‎formând suficient vânt ‎pentru a provoca o tornadă.
‎Exagerez? Probabil.
‎Dar, în loc de un fluture,
‎imaginați-vă efectul ‎a două miliarde de fluturi!
‎Dar, în loc de fluturi,
‎imaginați-vă efectul ‎a peste două miliarde de oameni
‎care ridică nivelurile de CO2 ‎ale atmosferei planetei
‎timp de sute de ani.
‎O victimă necunoscută ‎a ridicării temperaturii globale
‎se află aici, ‎sub forma unui grup de insule
‎de pe coasta de nord-est a Australiei.
‎Nivelul mării a continuat să crească,
‎iar apa a înghițit insule în totalitate.
‎Deși locuitorii insulelor
‎nu contribuie mai deloc ‎la mărirea nivelurilor de CO2,
‎ei sunt deosebit de vulnerabili ‎la aceste efecte.
‎Avem norocul de a fi invitați
‎să explorăm una dintre aceste insule ‎și să asimilăm tot ce are de oferit.
‎De la cultura străveche ‎până la plajele imaculate
‎și experiențele de pescuit uimitoare.
‎Pregătiți-vă și puneți-vă centurile!
‎Aventura…
‎va începe.
‎Începem dimineața în Melbourne.
‎Gustăm delicatesele Strâmtorii Torres ‎chiar pe continent.
‎Iată un restaurat deținut de indigeni! ‎Se numește Mabu Mabu.
‎Patroana, Nornie Bero, ‎s-a născut și a crescut
‎pe o insulă de lângă viitoarea destinație.
‎Ne vom face o idee de ansamblu
‎și vom învăța cum să facem pâine
‎bazată pe o rețetă din Strâmtoarea Torres.
‎- Bun venit! ‎- Mersi de invitație!
‎- Azi vom face pâine nedospită. ‎- Minunat. Nedospită.
‎Cu ea am crescut.
‎Nu gătim într-un cuptor subteran, ‎acum există tehnologie.
‎- Dar încă o preparăm tradițional. ‎- Să începem!
‎Bun. Ne vom murdări pe mâini. ‎Vom pune niște făină în boluri.
‎Pâinea va avea și niște dovleac copt.
‎Puneți-l în boluri!
‎Luați un pumn!
‎- Așa! Luați! ‎- Se simte bine la atingere.
‎- Vom amesteca… ‎- Da.
‎…dovleacul cu făina.
‎Ce înseamnă ‎„mabu mabu”?
‎Înseamnă „servește-te”!
‎- „Înfruptă-te!” ‎- Da.
‎- „Poftă bună!” Da. ‎- „Poftă bună!”
‎Luați aluatul, exact așa. ‎Și puneți-l pe masă, pe făină.
‎Eu cumpăr ingredientele ‎direct de la fermieri.
‎- Da. ‎- Nu implic intermediari, dacă pot.
‎Majoritatea angajaților sunt indigeni.
‎Când am intrat în această industrie, ‎mi-a fost dificil.
‎- E un proiect de suflet? ‎- Da.
‎Prin el, scot în evidență ‎și alte afaceri indigene.
‎A ta arată bine. Zac, apeși prea tare.
‎- Bine. Mereu apăs prea tare. ‎- Apasă doar încet!
‎Eu folosesc frunze de banan.
‎Da!
‎Vom încălzi frunzele.
‎Vrem să scoatem uleiul din ele, ‎să scoatem aromele.
‎Suntem într-o bucătărie modernă, ‎dar emulăm metode folosite
‎timp de mii de ani.
‎Când o pun acolo, ‎uleiurile deja încep să iasă.
‎- Imediat. ‎- Puneți frunzele acolo!
‎Culoarea se schimbă imediat.
‎Uleiul e o parte esențială a procesului.
‎Învelită în jurul aluatului…
‎Vine cu partea lucioasă în jos.
‎…frunza oferă crustei ‎o aromă minunată și consistență.
‎Puneți pâinea în mijloc! Așa!
‎Pliați părțile laterale
‎și băgați restul frunzei dedesubt!
‎- Grozav. E bine așa? ‎- Hei! Nu e rău.
‎Această pâine trebuia îngropată ‎sub un strat mic de cărbuni încinși.
‎Noi folosim cuptorul.
‎Pâine tradițională cu un pic de modernism.
‎Grozav.
‎Vom învăța mai mult ‎despre Strâmtoarea Torres.
‎Acolo e un grup de insule. ‎Toate au dialecte diferite.
‎Al meu este Meriam Mir.
‎- Bună pronunțare. ‎- Super.
‎Mabu mabu‎ e o expresie ‎în dialectul Meriam Mir.
‎- Grozav. ‎- Totemul nostru principal
‎reprezintă un gecko, ‎wanpun, ‎sau un rechin, ‎beizam.
‎Totemurile reprezintă ‎o conexiune spirituală cu un animal
‎și datoria de a-l proteja.
‎Acest tip de abordare a ecosistemului ‎arată cât de frumoasă e cultura lor.
‎- Ce semnifică? ‎- ‎Wanpun ‎e un animal sacru.
‎Ne spune dacă vom fi vizitați.
‎Dacă îl auzi, ‎înseamnă vești bune sau vești rele.
‎Iar rechinul este… ‎Nu mâncăm carne de rechin.
‎Dacă mergeți la un restaurant
‎și cereți pește cu cartofi, ‎veți primi rechin.
‎- Serios? ‎- Da. Rechin.
‎- Nu știam asta. ‎- Da.
‎Studiile au descoperit ‎că în peștele pane din Australia
‎se află, de obicei, carne de rechin.
‎Din cauza etichetării înșelătoare, ‎specia ar putea fi chiar în pericol.
‎Mai bine comandăm doar cartofi.
‎Dacă nu vreți să mâncați rechin,
‎trebuie să cereți alte bucăți de pește ‎care sunt la ofertă.
‎Mă bucur că am aflat asta.
‎- Da. Nu e bine. ‎- Deloc. Îmi plac rechinii.
‎Sunt o parte din cultura noastră. ‎Mâncarea noastră vine din ocean.
‎Nu pescuim în exces ‎fiindcă putem reveni oricând la pescuit.
‎Pe insule, are loc un ciclu al vieții.
‎Suntem multiculturali, nu urâm pe nimeni.
‎Știm să trăim în armonie cu toată lumea.
‎- Vom merge pe insule. ‎- Da.
‎Abia aștept să le văd.
‎Aflând aceste lucruri, ‎sunt și mai nerăbdător.
‎Tatuajele sunt condimente indigene?
‎Da. Am o parte sărată și o parte dulce.
‎- Una sărată, alta dulce. ‎- Nu sunt surprins. E grozav.
‎Fie discuți cu partea dulce, ‎fie cu partea sărată.
‎Nu-mi fac tatuaje până n-am ‎o explicație deșteaptă ca aceea.
‎Da. Din ce e făcută asta?
‎E făcută cu unt și sirop auriu.
‎Siropul auriu este ‎siropul specific australian.
‎E ca melasa.
‎- Bine. ‎- Deci e trestie de zahăr pură.
‎- Aveți și unt vegan? ‎- Da.
‎- Frumos. ‎- Da.
‎- Folosim doar unt vegan aici. ‎- Super.
‎- Nu folosim alt tip de unt. ‎- Ador asta.
‎De fapt, eu mănânc doar unt vegan, ‎deși nu sunt vegană.
‎Bine. Da.
‎Îmi place carnea. Scuze!
‎- Și peștele. ‎- E în regulă.
‎Da.
‎Cei de pe insule nu pot fi vegetarieni.
‎Da. Nu e nicio problemă.
‎Nu, glumesc. Pot fi vegetarieni.
‎Dar locuiesc aici.
‎Au părăsit insula.
‎- Da. ‎- Doamne!
‎Am devenit un show comic.
‎Nu trebuie să-ți ceri scuze.
‎Dar, da, avem mulți clienți vegani.
‎Fiindcă fac multe preparate ‎pe bază de cartofi dulci și legume.
‎Sunteți buni ca pâinea caldă, ‎dar o verificăm pe cea din cuptor?
‎- Da. Mi-a plăcut gluma. ‎- Minunată.
‎Te-ai gândit la ea în tot timpul ăsta?
‎Exact. „Când să bag gluma asta?”
‎Nu!
‎„Când să folosesc replica asta?”
‎Serios, pâinea e gata. ‎Un lucru știu despre panificație:
‎când simți mirosul, e gata. ‎Și miroase uimitor aici.
‎Deja miroase.
‎Frunza de banan. ‎Nu e rău pentru prima încercare.
‎A ta are o crustă frumoasă.
‎- Da. ‎- Ia te uită!
‎- Nu e rău! ‎- ‎Mi-am dat silința.
‎Iată felia ta!
‎- Puteți încălca dieta. ‎- Bun. Mersi pentru permisiune!
‎Ungeți felia!
‎- Atât? Mai mult? ‎- E perfect.
‎Pe locuri, fiți gata, gustați!
‎E absolut incredibilă. Mulțumesc!
‎Cel mai bine este să o împarți cu oamenii.
‎- E prea delicioasă… ‎- Hei! Ați auzit!
‎Ce spui, Zac? Ce spui, Darin?
‎- ‎Mabu mabu! ‎- ‎Mabu mabu!
‎Hei! Da, luați o felie!
‎- Uimitor. Da. ‎- Mulțumesc mult!
‎Singura problemă e ‎că pâinea vă face să arătați ca noi.
‎Da?
‎Nu am ajuns așa din întâmplare.
‎Cu mințile și stomacurile alimentate,
‎suntem gata să părăsim continentul. ‎Plecăm spre Insulele Strâmtorii Torres.
‎E nevoie de câteva curse ‎ca să ajungem acolo.
‎Nu mă deranjează să zbor, ‎dar prefer un avion mai mare.
‎Când mărimea avionului scade, ‎anxietatea mea crește exponențial.
‎Măcar nu mergem cu acesta.
‎Mergem cu cel de lângă. Grozav.
‎Dumnezeule!
‎Mersi, mamă!
‎Să decolăm.
‎Sunt în siguranță.
‎Mă întreb care e meniul.
‎Cred că voi întreba stewardesa.
‎Știu. Nu avem nicio stewardesă.
‎Voi înveseli atmosfera din avion ‎cu o glumă marca DC Comics.
‎Am auzit că există ‎un grup de femei războinice
‎pe această insulă.
‎- Da? ‎- Și nu o părăsesc niciodată.
‎Dar e ciudat. Nu poți ‎să le vezi cu ochiul liber.
‎Există un portal… ‎Ceva ce ține de altă dimensiune.
‎- S-a făcut un film despre ele. Da. ‎- Da?
‎Sunt Femeile Fantastice?
‎Nu putem folosi filmarea asta.
‎Amice! Mai are cineva emoții?
‎Nu!
‎Da!
‎- Da! ‎- Doamne!
‎Aripa asta vibrează. ‎Cealaltă nu vibrează deloc.
‎Doamne!
‎Amice!
‎Ia te uită!
‎Nu totul e de pus pe Instagram.
‎Insulele Strâmtorii Torres sunt ‎un grup de 250 de mase terestre mici
‎din largul coastei de nord a Australiei.
‎Dintre aceste 250 de insule, ‎doar circa 18 sunt locuite.
‎Noi vizităm Insula Masig, ‎cunoscută și ca Insula Yorke.
‎Este mică. ‎O întindere de 1,3 kilometri pătrați
‎care iese din apa limpede ‎a Strâmtorii Torres.
‎Deși doar câteva insule ‎au infrastructură pentru turism,
‎vizitarea Insulei Masig necesită ‎permisiunea consiliului regional,
‎iar noi o avem, desigur.
‎Doar să mai ajungem acolo.
‎Mereu e un semn bun ‎când avionul are o singură elice.
‎Dacă îți trebuie o rezervă, nu ai.
‎Aș fi preferat ca avionul ‎să aibă două elice.
‎E minunat să vezi natura sălbatică.
‎Uită-te la acea insulă mică! Glumești?
‎Suntem foarte norocoși
‎că mergem într-un loc ‎care nu acceptă turiști.
‎Sper că vom putea ‎să aducem în atenția publică
‎lucrurile prin care trece.
‎Dar mă simt onorat ‎că putem merge acolo cu o echipă.
‎Acești oameni vin cu noi ‎și le împărtășim povestea…
‎Darin nu aude sunetul acela?
‎Nu e de la cuptor.
‎- Fir-ar! Ce a fost asta? ‎- ‎Un mic avertisment?
‎E un bip agresiv.
‎Pare un bip urât.
‎Aceea e insula pe care mergem?
‎Amice!
‎- Doamne! ‎- Amice!
‎Hei! Lumea ne face cu mâna!
‎- Serios? ‎- Da.
‎Asta e…
‎- Dumnezeule! ‎- Doamne!
‎Bravo, pilotule!
‎Am ajuns! V-am zis ‎că nu e motiv de îngrijorare.
‎Povestea Insulei Masig e complicată, ‎după cum vom afla curând.
‎Nivelul mării se ridică, ‎insulele mici ar putea eroda,
‎iar oameni și-ar putea pierde ‎căminele și cultura.
‎Pescuitul e industria de bază.
‎Pe al doilea loc se află ‎slujbe care ajută infrastructura
‎pentru circa 270 de locuitori.
‎E o insulă mică. Elevii trebuie ‎să meargă pe o altă insulă
‎sau pe continent pentru liceu.
‎Majoritatea absolvă și se mută altundeva.
‎Cum încălzirea globală afectează zona,
‎localnicii roagă guvernul ‎și restul lumii să-i salveze.
‎Dacă ei se vor muta, ‎patrimoniul lor se va pierde,
‎iar istoria de peste șase generații ‎ar putea fi luată de mare.
‎Masig se află la 3 metri ‎deasupra nivelului mării.
‎Cum acel nivel crește ‎puțin câte puțin anual,
‎zonele folosite pentru agricultură ‎sau prinderea hranei
‎nu vor mai fi accesibile. ‎Comunitățile vecine deja sunt scufundate.
‎Acești oameni nu au contribuit ‎mai deloc la încălzirea globală.
‎Dar sunt loviți puternic de efectele sale.
‎Ei ar putea fi printre ultimii ‎care vor locui aici.
‎Am ajuns recunoscători de invitație
‎și vrem să învățăm cât putem
‎de la minunații locuitori ai insulei.
‎Poporul Insulei Masig vă urează bun venit!
‎ÎNȚELEPT
‎Suntem o parte a națiunii Kulkulgal. ‎E o onoare să vă avem aici.
‎Mulțumim pentru invitație!
‎Beți!
‎Mulțumim!
‎Salutare! Bun venit! Eu sunt Fraser.
‎Încântat să te cunosc, ‎bala!
‎El este Fraser, ‎intermediarul nostru cultural.
‎Copiii sunt curioși.
‎- Slavă Domnului! ‎- ‎Bun venit! Simțiți-vă ca acasă!
‎Suntem foarte încântați.
‎Pot simți atmosfera calmă. ‎Ne vom deconecta și relaxa.
‎E minunat. Toată insula ‎a venit să ne întâlnească.
‎Sunteți drăguți.
‎Înfometați și obosiți după călătorie,
‎am stat alături de înțelepți ‎pentru o rugăciune.
‎Apoi am avut un festin cu pizza. ‎Mă simt exact ca acasă.
‎E ca o reuniune cu familia.
‎Majoritatea locuitorilor se cunosc ‎și mulți sunt înrudiți.
‎E o comunitate foarte mică și unită. ‎Poți simți legătura dintre oameni.
‎Am făcut cunoștință, am râs, am discutat
‎și ne-am bucurat de masă.
‎Ridicarea nivelului mării ‎nu amenință doar Masig.
‎Amenință tot globul.
‎Dar ce cauzează ridicarea nivelului mării?
‎- Salut! ‎- Salutare!
‎Specia mea e aici de mult timp.
‎- Dă-mi voie să-ți arăt! ‎- Bine… Stai!
‎Nu-mi place să zbor.
‎Omenirea a devenit mai industrializată
‎și am asistat la o ridicare alarmantă ‎a nivelurilor de CO2.
‎Concentrația mare de gaze cu efect de seră ‎reține căldura în atmosferă
‎și cauzează temperaturile medii ‎să se ridice.
‎Prin urmare, nivelul mării se amplifică. ‎Dar iată partea importantă!
‎55% din dioxidul de carbon global ‎este produs doar de patru țări.
‎Câteva dintre numere
‎sunt disproporționate ‎în raport cu procentele populației.
‎Problema este ‎că efectul acestor patru țări
‎este simțit în toată lumea
‎sub forma ‎fenomenelor meteorologice extreme,
‎nivelului ridicat al mării ‎și a multor alte îngrijorări.
‎Înțelegi ce zic aici?
‎Doamne!
‎Reține! Asta nu s-a întâmplat brusc. ‎Nici soluția nu va fi bruscă.
‎Da, dar niciodată nu e prea târziu ‎pentru a face ceva.
‎Dacă reducem emisiile de carbon ‎în orice fel posibil
‎și cerem schimbări de la guverne,
‎am putea încetini ‎efectele încălzirii globale.
‎- Mersi pentru drum! ‎- Cu plăcere, amice! Și mulțumesc!
‎Pasărea asta sună cunoscut.
‎În dimineața următoare, plecăm ‎ca să experimentăm industria de top
‎și activitatea turistică minunată ‎din zonă, pescuitul.
‎Iată o marfă de export populară!
‎Dacă americanii îl numesc homar, ‎aici se numește langustă.
‎- Salut, ‎balas! ‎- Salut, ‎bala!
‎Aceștia sunt unchiul Ned și fiul său, Ned.
‎- Gata? ‎- Așa cred.
‎LOCUITOR AL INSULEI
‎- Salut! ‎- Salut, ‎bala!
‎Și o cățelușă.
‎Nu cred că poți.
‎Aș vrea să te luăm cu noi, dar nu putem.
‎Va trebui să te întorci!
‎Când îmi voi etala ‎abilitățile de salvamar?
‎Am întrebat dacă ar trebui s-o ajutăm, ‎dar ni s-a zis că nu este în pericol.
‎Și-a dat seama cum.
‎Numele ei e Precious.
‎Ea e în siguranță, iar noi vom pleca.
‎Ador pescuitul. ‎Mereu mă încântă o nouă experiență.
‎Apa e limpede ca un cristal și perfectă.
‎Industria locală a pescuitului ‎are o acoperire mică.
‎Zona nu e afectată ‎de poluare sau pescuit excesiv.
‎Nu încă.
‎Nu aveam nicio grijă, ‎până am realizat că asta e apă de mare.
‎După cum am învățat, dacă are gust sărat…
‎Are gust sărat, va găzdui rechini.
‎…va avea rechini.
‎Ați văzut vreunul mare recent?
‎Doar la debarcader, da.
‎- Acum cât timp? ‎- Acum trei săptămâni.
‎Doamne! Credeam că va zice „trei ani”.
‎- Unde este apă, sunt și… ‎- Rechini.
‎- Mereu rechini. ‎- Da.
‎În regulă. Ei bine, sunt nerăbdător. ‎Să prindem niște languste.
‎- Da. ‎- Rapid și eficient.
‎Voi încerca să nu-mi fac griji. ‎Va fi ca zborul.
‎Frica de rechini e doar în mintea mea. ‎Până văd o înotătoare.
‎Aveți un tub de respirat?
‎Nu folosim tub, ‎bala. ‎Facem scufundări libere.
‎Camera filmează.
‎Pornim!
‎Nu e atât de ușor să găsești languste.
‎Se ascund după orice pot. ‎Trebuie să le cauți atent.
‎Necesită mult timp și energie. ‎De aceea sunt atât de scumpe.
‎Una de mărime medie ‎se poate vinde cu 80 de dolari.
‎Și toate sunt mari!
‎Să fiu sincer, nu sunt prea dornic
‎să scot una de sub o piatră, ‎dacă o găsesc.
‎Dar Ned e profesionist. ‎Îi suntem recunoscători.
‎Fără el, ne-am fi înecat ‎încercând să prindem ceva.
‎Greu de prins, nu?
‎Este dificil. Foarte dificil.
‎Ar trebui să iau o pauză, ‎să observ din barcă.
‎Vreți înapoi în apă?
‎Da, cu siguranță. ‎Dar urmărim cum procedează ei,
‎ca să știm cum…
‎- Da. ‎- Încercăm să învățăm, să observăm.
‎- Nu suntem obosiți. ‎- Da. Sunteți plini de energie.
‎Aș putea continua cel puțin 2-4 ore ‎până să încep să obosesc.
‎Sunteți ca peștii. Trebuie ‎să vă iau solzii de pe spate.
‎Da.
‎În regulă. Pauza s-a terminat, ‎presupun. Înapoi în apă.
‎Ned a observat languste ‎care se ascund sub corali.
‎Ești gata să-ți pui mănușile?
‎Fir-aș! Individul ăsta e mare.
‎Zac, ai mănuși? ‎Pune-ți mănușile pe ambele mâini!
‎E mare! E imens!
‎E mare și e greu.
‎Ce ai acolo, Zac?
‎Și mi s-a dat sarcina ‎de a-l aduce la barcă.
‎E ca un parazit uriaș din ‎Alien.
‎Probabil e la fel de periculos ‎dacă iese din plasă.
‎Mulțumesc, frate! Incredibil.
‎E un animal minunat.
‎- Bravo, amice! ‎- A fost frumos.
‎Să înoți în minunatul ocean, ‎să vânezi languste cu localnicii,
‎să prinzi una gigantică…
‎O experiență ‎pe care o voi aprecia pe veci.
‎După aceea, am luat o pauză ‎pentru a prinde forțe noi.
‎- Ce faci? ‎- Salut!
‎Fraser ne va duce într-un tur.
‎Vă voi arăta zona, micul nostru oraș.
‎Super.
‎Aceasta e Insula Yorke. ‎Masig e numele său tradițional.
‎- Masig. ‎- Insula Masig.
‎- Vrei să pronunți, Zac? ‎- Insula Masig?
‎Da, așa. Masig. Așa se pronunță.
‎Facem parte din grupul central de insule.
‎INSULA YORKE
‎Facem parte din națiunea Kulkulgal.
‎Kulka‎ înseamnă sânge. ‎Adică toți avem același sânge.
‎Aceasta e comunitatea noastră. ‎Suntem foarte mândri de ea.
‎Câți oameni locuiesc pe insulă?
‎În momentul de față, circa 250.
‎În ultimii 12 ani, ‎populația a scăzut drastic.
‎Mulți au plecat la muncă în alte zone, ‎au căutat oportunități spre sud.
‎Insula e mică ‎și nu are o infrastructură bună
‎pentru a susține turism la scară mare.
‎Dar există câteva microafaceri ‎care oferă vacanțe unice
‎pentru grupuri mici.
‎Pot fi extinse? Și în ce măsură?
‎Poate există oportunități sustenabile ‎pentru economie.
‎Pot mări aspectul cultural al turismului? ‎Cei din Plaja Cooya au făcut asta.
‎Așa, fix în mijloc.
‎Tu locuiești aici și cunoști provocările. ‎Ce opțiuni aveți?
‎Întrebarea e: „Cum folosim ecoturismul
‎pentru a răspândi un mesaj ‎și a obține venituri?”
‎Nu-l exploatăm. ‎Îl folosim pentru a spune o poveste
‎despre provocările pe care le înfruntăm.
‎Câștigăm un venit de trai
‎și le oferim tinerilor oportunități ‎de a le păsa și a trăi sustenabil.
‎Masig este unul ‎dintre cele mai frumoase locuri
‎în care am fost.
‎E chiar absurd. ‎Cum ai spus și tu mai devreme,
‎australienii nu știu ‎despre istoria Strâmtorii Torres.
‎Aș zice că 90% dintre australieni ‎nu știu mai nimic despre Torres.
‎În secolul al XXI-lea, este ironic.
‎Fiindcă nu e doar istoria noastră, ‎e și istoria Australiei.
‎Australienii vorbesc despre climă ‎și despre soluții la probleme.
‎E un început.
‎Cei de aici sunt într-o poziție dificilă.
‎Cum explici planetei ‎starea critică a unui mic grup
‎care este atât de afectat ‎de deciziile restului omenirii?
‎Această masă terestră abia apare pe hărți.
‎Majoritatea oamenilor nu vor călca aici.
‎Nu va fi cunoscută ca un centru turistic.
‎Dar mesajul său merită să fie răspândit.
‎Oamenii nu înțeleg consecințele
‎fiindcă nu le pot vedea.
‎Dacă locuiești într-un oraș mare, ‎nu vezi daunele eroziunii.
‎Dacă trăiești în jungla de asfalt, în DCA
‎sau într-un apartament frumos,
‎nu e nimic în neregulă cu asta. ‎E excelent.
‎Dar oamenii trebuie să înțeleagă ‎impactul anumitor decizii
‎- …asupra unui loc vulnerabil. ‎- Absolut.
‎E foarte important ‎ca oamenii să înțeleagă.
‎Trebuie să le prezentăm acest aspect ‎într-un mod foarte uman.
‎Să le oferim povești, ‎ca să înțeleagă. „Asta e decizia mea.
‎Iată cum afectează oameni ‎pe care nu-i cunosc.”
‎- Da. ‎- Aveți o situație unică.
‎Aveți o insulă nedescoperită.
‎Lumea încă nu știe despre ea. ‎E absolut minunată.
‎E o insulă superbă. ‎Are atât de multe de oferit!
‎Pe deasupra, aveți intenții bune ‎și vreți să aduceți oameni
‎pentru a le explica impactul ‎asupra mediului și a le arăta chiar aici:
‎„Iată ce se întâmplă cu insula!” ‎E o idee foarte bună.
‎Fraser ne duce la magazinul universal. ‎Există doar două pe insulă.
‎Dacă n-au un produs, ‎înseamnă că nu-l găsești altundeva.
‎Cina mea va fi langusta prinsă. ‎Darin vânează niște fructe și legume.
‎Diseară facem grătarul, da?
‎Da. Vom găti la flacără pe plajă.
‎- Super. ‎- Vrei să cumperi ceva?
‎- Fructe, Darin? ‎- Cu siguranță.
‎Nu pot refuza niște banane.
‎Marfa nouă vine o dată pe săptămână.
‎Este oferită de o organizație nonprofit ‎care oferă produse în zone izolate.
‎Darin a găsit ce trebuie pentru cină.
‎- Cardul? ‎- Mulțumim!
‎- Mulțumim! ‎Eso! ‎- Cu plăcere! ‎Eso!
‎Desigur, Mitch a găsit o gustare. ‎O va împărți cu echipa, normal.
‎- E atât de fericit! ‎- Băiatul de turtă dulce.
‎- Aici se află toate pescăriile. ‎- Câți oameni de pe insulă pescuiesc?
‎Mulți băieți pescuiesc. ‎Probabil 20 de băieți. Da.
‎E un loc uimitor.
‎Putem merge până la insula aia.
‎- Puteți merge? ‎- Până la alea.
‎Oricum va arăta insula peste 100 de ani,
‎oamenii din Masig caută ‎soluții sustenabile pentru prezent.
‎Ne trebuie securitate alimentară
‎energie, sănătate, conectivitate… ‎Acestea sunt lucruri critice.
‎Ne trebuie planuri ‎pentru evenimentele viitoare.
‎Dacă nu punem întrebări acum,
‎vom fi foarte șocați mai târziu.
‎Totul se întâmplă simultan ‎unei populații controlate.
‎În orașe, lumea se concentrează ‎pe un singur lucru.
‎Pe problema poluării ‎sau problema energiei.
‎Dar aici, toate problemele ‎lovesc în același timp.
‎- Exact. Da. ‎- Da.
‎Aici sunt întruchipate ‎toate aceste probleme
‎și reduse până la nucleul lor.
‎Se poate vedea în timp real ‎cum toate aceste lucruri diferite
‎- …ne afectează în același timp. ‎- Da.
‎În timp ce locuitorii insulei ‎caută moduri de a-și extinde economia,
‎potențialul pentru pescuitul sportiv
‎oferă oportunități, ‎atâta timp cât sunt sustenabile.
‎- ‎Salutare! ‎- Precious s-a întors.
‎Cred că l-am pierdut pe Darin.
‎Acest loc e un paradis.
‎Apa e primitoare și limpede ca un cristal.
‎De fapt, e timpul și locul perfect ‎pentru a lua cu toții o pauză.
‎Iată o cățelușă care înoată ‎cu o pricepere uimitoare.
‎Ne bucurăm de apă și ne întrebăm:
‎„Cât timp va mai rezista insula ‎deasupra nivelului mării?”
‎Poate lumea se va schimba. ‎Poate nu e prea târziu.
‎Fiindcă acest loc micuț ‎este cât se poate de fantastic.
‎Soarele începe să apună. ‎Ziua se apropie de final.
‎Vom sărbători cu noii prieteni ‎la un festin pe plajă.
‎Felul principal va fi langusta ‎pe care am prins-o mai devreme.
‎Băieții execută dansul tradițional.
‎E important ca fiecare generație ‎să transmită tradițiile la următoarea.
‎Astfel, cultura poate supraviețui.
‎Muzică, dans, mâncare.
‎Petrecerile sunt la fel oriunde ai merge.
‎Mai rămâne un singur lucru de făcut.
‎Să ne asigurăm că lentilele sunt curate.
‎Acum, putem începe petrecerea.
‎Bună ziua, tată și mătușă! ‎El este unchiul meu, Mike.
‎Încântat! Eu sunt Zac. Ce faceți?
‎- Încântat! ‎- El e Darin.
‎- Încântat să vă cunosc! ‎- Mulțumim de invitație!
‎Băieții vor executa un dans.
‎Unchiul Mike vă va explica ‎semnificația acestuia.
‎Este dansul stelelor. ‎Pentru noi, stelele sunt importante.
‎Suntem o cultură de navigatori, ‎trăim pe mare
‎și folosim stelele ‎pentru a naviga noaptea.
‎Stelele sunt esențiale pentru noi.
‎- În copilărie, și dv. ați făcut dansul? ‎- Da. La fel și Fraser‎.
‎Mișcările sunt aceleași?
‎- Da, ei sunt oamenii care le predau. ‎- S-a transmis din generație în generație.
‎- Suntem nerăbdători. Mersi! ‎- Mersi!
‎Au o cultură strâns legată de mare
‎și o conexiune profundă cu stelele. ‎Priviți mâinile băieților!
‎Ei țin reprezentări ‎ale stelelor de pe cer.
‎Cultura persistă prin cântece și dansuri.
‎Acestea sunt transmise la urmași
‎ca o lecție orală de istorie ‎despre mitologie și legende.
‎Cât de tare!
‎- Bravo, băieți! ‎- Da!
‎Foarte bine!
‎Ești o vedetă, amice. Salut!
‎Încântat de cunoștință! ‎Sunteți foarte buni.
‎Am avut spectacol. E timpul pentru cină.
‎El e Mikey, bucătarul nostru diseară.
‎Ne va găti o langustă ‎așa cum s-a gătit pe insulă
‎timp de mii de ani.
‎Lucrul uimitor la gătirea acestor languste
‎este lipsa pregătirii.
‎Creatura e scoasă din ocean ‎și gătită la flacără.
‎Mai natural nu se poate. ‎Abia aștept să gust.
‎- Salut, Michael! Ce faci? ‎- Ce faceți?
‎- Mikey, ei sunt Zac și Darin. ‎- Încântat!
‎Aici sunt niște languste ‎pe care le-ați prins.
‎Sunt bune? Cum le vei găti?
‎Le voi pune direct pe grătar. ‎Peștii trebuie înveliți în folie.
‎- Asta e prima prinsă? ‎- Arată mai mari acum.
‎- Se descurcă. ‎- Sfinte Sisoe!
‎Bine.
‎- Privește! ‎- Sfinte!
‎Arată minunat.
‎- Arată superb. ‎- Valorează 80 de dolari bucata.
‎E un festin bun.
‎- Da. ‎- Vreți să gustați?
‎Începem cu un aperitiv ‎care a fost prins tot astăzi.
‎Un pește-iepure. ‎Este un pește alb delicat.
‎Ce proaspăt!
‎E proaspăt de pe grătar.
‎N-am mai mâncat niciodată‎. ‎E bine să știi de unde vine.
‎N-a fost pescuit în scop comercial. ‎E o hrană cât se poate de sustenabilă.
‎- Mai vrea cineva să guste? ‎- Unde e Mitch? Mitch va vrea.
‎Sigur toți vor vrea.
‎Corey e cel mai aproape.
‎Nu întrerup cursivitatea scenei. ‎Mai iau câteva înghițituri.
‎Amice! E atât de bun!
‎Acum, iată felul principal!
‎Captura luată de la scufundări, ‎langustele.
‎Gustul nu dezamăgește. ‎Rețineți, sunt doar homari.
‎Adică nu doar homari. ‎Sunt homari fragezi și uriași.
‎Crustaceu la grătar, ‎cum a intenționat natura.
‎Măiculiță!
‎- Noi îl mâncăm în fiecare zi. ‎- Amice!
‎- Incredibil. ‎- Nu încerc să te fac gelos.
‎Nu. Privește-l! Uite câtă carne e pe el!
‎Da.
‎Are o textură minunată, ‎e fraged exact cât trebuie.
‎Are suficientă sare ‎de la apa în care a trăit.
‎Simți prospețimea oceanului ‎în fiecare înghițitură.
‎Nu-l putem uita pe Darin.
‎- Ce crezi? Cum arată legumele? ‎- El va mânca tubercul tradițional,
‎o legumă rădăcinoasă ‎care se aseamănă cu cartoful.
‎Ce zici?
‎Și alte legume la grătar ‎pe care le-a luat de la magazin.
‎Da, amice.
‎Arată bine.
‎Priviți!
‎Mereu apreciez dedicarea ‎și entuziasmul lui Darin
‎pentru plăcerile bazate pe plante.
‎Apreciez că rămâne la convingerile lui. ‎Nu-și încalcă aproape niciodată regula.
‎Nu ne comparăm farfuriile.
‎Ba da. Și a mea e mai bună.
‎A mea câștigă.
‎A fost o zi perfectă.
‎Suntem recunoscători pentru vizită
‎și apreciem ospitalitatea afectuoasă.
‎Mike,‎ koeyma eso!
‎- Mulțumesc! ‎- Cu plăcere, amice!
‎Koeyma eso!
‎Voi le-ați prins, eu le gătesc. ‎Mă bucur că v-au plăcut.
‎- Mulțumim! ‎- Cu plăcere!
‎- Mulțumesc‎,‎ amice! ‎- Cu plăcere!
‎- Te iubesc. ‎Koeyma eso! ‎- ‎Vă iubesc. Poftă bună!
‎Să petrec o zi pe Insula Masig
‎a fost o oportunitate unică în viață.
‎Uneori, oamenii doar vor ‎să-ți spună povestea lor.
‎Și nu vor să le răspunzi. ‎Doar să-i asculți.
‎Nu există un răspuns ușor. ‎Poate nici nu există un răspuns.
‎Cum temperaturile se ridică,
‎această mică insulă ‎ar putea fi înghițită de către ocean
‎și locuitorii săi ar putea fi forțați ‎să înceapă o nouă viață altundeva.
‎Deși casele lor ar putea fi luate de apă,
‎sperăm că poveștile lor, muzica lor, ‎dansurile lor și râsetele lor
‎vor continua să fie transmise ‎la următoarele generații.
‎N-am realizat niciodată, ‎dar la fel cum împărțim Pământul,
‎împărțim și stelele.
‎Când veți privi cerul nopții ‎și veți vedea stelele în văzduh,
‎vă veți aminti de legătura ‎cu oamenii departe de voi,
‎oriunde ar fi.
‎Echipa serialului recunoaște ‎primii deținători ai Australiei.
‎Omagiem înțelepții ‎fiindcă ei mențin tradițiile străvechi.
‎Subtitrarea: Iulian Țarălungă