SERIÁL NETFLIX
Zdá se vám sen.
Představte si…
že tohle je váš dům.
Každé ráno se probudíte a staráte se o úrodu.
Více než 250 různých druhů rostlin, hub, ryb, hmyzu a dalších živočichů
zde žije v dokonalé symbióze a vytváří vše potřebné
pro zcela soběstačnou biosféru pro vás a vaše spolubydlící.
A představte si, že máte kuře. Proč ne? Je to přece sen, ne?
Má váš dům solární panely? To je samozřejmý. Jasně že má.
Ale v tomhle domě nepřijde nic nazmar. I odpad se přemění na energii.
Ničím nepřerušený koloběh. A vaši spolubydlící
patří k nejlepším šéfkuchařům v zemi. Tráví dny přípravou gurmánských jídel
z čerstvých surovin vypěstovaných pouze ve vašem domě a na vaší střešní zahradě.
V tomto snu je vlastně tolik jídla, že ve svém domě provozujete malou restauraci.
Je v ní jen pár židlí a nic nepřijde nazmar.
Umíte si představit svět bez odpadu?
Sen skončil. Probuďte se.
Odpad. Vyskytuje se v neomezených podobách a každý den ho vytváříme víc a víc.
Plýtvat můžeme vším. Od peněz až po čas.
Ale tento díl je o plýtvání přírodních zdrojů a o odpadu, co po sobě zanecháváme
v podobě tuhého komunálního odpadu, kterému normálně říkáme „odpadky“.
Odpad, který vytváříme, musí někde skončit. Skládky téměř praskají ve švech,
ale průměrný Američan dál vytváří každý den přes dvě kila odpadků.
Proč? Co můžeme změnit? Známe přece základy.
Omezit odpad, znovu použít, recyklovat. Ale děláme to? A co můžeme dělat lépe?
Náš rozhovor se známým spisovatelem, historikem a zemědělcem Brucem Pascoem
se stočil k debatě o odpadech, když mluvil o svých zkušenostech s mladší generací
studentů zemědělství na svojí farmě v Austrálii.
Na farmě je to legrační, protože se považuju za ochránce přírody.
Ale jsou mladší než já. Plasty berou nesmírně vážně.
A recyklaci taky. Myslel jsem, že v tomhle jsem dobrý,
ale každý den mě zastavují: „Co je tohle?“
Docela se mi to líbí. Opravdový příznak mojí generace a jejich generace.
- Jejich generace bude lepší. - To je fakt fascinující.
Budeme mít lepší svět, když se těm dětem podřídíme.
A to vytvoří naději. Obrovskou naději. Musíme tyhle kraviny změnit.
- Tohle je obchodní příležitost. - Jo.
Jak změnit věci. Protože v Melbourne jsme před 20 lety měli
nejlepší vodu na světě. Ale pak jsme začali pít vodu z plastových láhví.
Když teď dorazíte na jednání, vidíte spousty kusů
plastů zabaleného v plastu, ve kterém je voda,
kterou jsme dřív pili z kohoutku.
Zisk nejde vždy ruku v ruce s dobrými ekologickými praktikami,
ale mnoho společností úspěšně přechází od starých způsobů k udržitelnějším metodám.
Náš štáb se v této řadě snaží snížit naši ekologickou stopu.
Co nejvíce snižujeme množství jednorázových plastů a dalšího odpadu.
Během běžného letního dne spotřebuje štáb, jako je ten náš, 50 až 70 lahví vody.
Jednorázové plastové láhve? Ani nápad.
Klapka.
Tento odpad jsme eliminovali láhvemi na vodu s vestavěnými filtry.
Každý ze štábu dostal jednu, takže už nepoužíváme plast na jedno použití.
Jdeme na to!
Jestli změna začíná doma, tady máme jeden neuvěřitelný příklad.
Stavitel a umělec Joost Bakker navrhl zcela soběstačný dům s nulovým odpadem
jako živou uměleckou instalaci. Je vystavena přímo v Melbourne.
- Ahoj Zacu. - Ahoj chlape. Jak to jde?
- Těší mě. - Mě taky.
- Jak se máš? - Jak se vede?
- Nemůžu se dočkat, až to uvidím. - Budu vás dopředu varovat.
Vejít do tohoto domu vám přetíží smysly. V dobrém smyslu slova.
Jako první vás tady do očí praští houby.
Jsou v malé komoře určené k pěstování nejrůznějších jedlých hub.
- Houbičky. - No teda!
Je šílený, jak rychle rostou. Tohle bude za dva dny vypadat takhle.
- Fakt? - Za dva dny?
Jo.
- Neuvěřitelnej systém. - Tohle kamarád našel v buši.
Je to známá australská domorodá houba. Korálovec ježatý.
Využívaná v neurologii.
- Krása. - Tohle používáme jako jídlo.
Tyhle rostou na kávové sedlině. Pumpujeme sem páru ze sprchy.
Shromažďujeme páru ze sprchy a taky kondenzát z ohřívače vody.
Takže vytváříte mikroklima, které je výhodné pro…
Jak víš, jsem posedlej vzduchem. Chci v interiéru vytvořit prostředí,
které bude, jako kdybyste byli v lese. Máme tady 250 různých druhů rostlin.
Náš interiér by mohl být certifikovaný jako ekologický.
Žádné lepidlo ani toxiny. Vše je přírodní.
A nulovým odpadem myslím, že Joost myslel na všechno.
Jak vidíte… To vzadu je fakt super. To velký černý je biokompostér.
- Hezký. - Biokompostér.
Všichni denně produkujeme kilo organického odpadu
a kilo odpovídá hodině metanu. Takže každý den vyplýtváme sedm až osm miliard hodin
potenciální energie. Ale tenhle organický odpad nedáváš ani do popelnice.
- Jasně. - Řekl jsem si: „Použiju to.“
A nakonec se to dostane na rostliny.
Aby bylo jasno, ten obří pytel shromažďuje odpad od lidí a z drtičky odpadu
a produkuje zemní plyn, který hoří téměř čtyři hodiny denně,
na vaření a ohřev vody. Tomu říkám nulový odpad, co?
- Hele, ryba. - A tady je velké akvárium.
- Tohle je lates zlatý. - Nádhera.
- Nádherná ryba. - Úžasný.
Tahle společnost chce zásobovat světové mikrosystémy.
- Radši než mít velký rybí farmy… - Jo.
…je lepší mít milion malých farem. Protože tyhle ryby nám dávají živiny
- pro naše rostliny. Uzavřená smyčka. - Jo.
Ryby a rostliny jsou součástí akvaponického systému.
Odpad ryb je čerpán k napájení rostlin prostřednictvím stálého průtoku vody.
Není to jen dům. Kromě přístřeší je stavba navržena tak, aby pěstovala potraviny
a byla zcela udržitelným obyvatelným uměleckým dílem s nulovými emisemi
uhlíku a odpadu. A dům samozřejmě jede na solární energii.
Tohle je z odpadu, kterého je nejvíc na světě. Ze slámy. Je stlačená.
- Bez lepidla a chemikálií. - Jo.
- Žádné syntetické materiály. - Vážně?
- Horko a tlak. - Jo. 60 tun tlaku při 60 stupních.
To způsobí, že se usazená vlhkost zapaří a panel se uzamkne.
A nelze ho spálit. Neshoří to. A všechno je utěsněné přírodním vápencem.
Stavební a demoliční suť tvoří až 30 % odpadu na skládkách,
ale Joost používá recyklovatelné nebo kompostovatelné stavební materiály.
Vidíte to za tou mědí? To je horčíková deska, kterou používali Římani.
- Je z oxidu hořečnatého. - Jo.
Tohle miluju. Je ohnivzdorná, že jo?
Zcela přirozeně ohnivzdorná a odolná proti plísním.
Na konci životnosti budovy ji rozdrtíte a uděláte z ní totéž.
Dokonale uzavřená smyčka. Beru to jako bio restauraci.
Pokud materiál nesplňuje certifikaci, že je z organického dřeva, nepoužiju ho.
- Jasně. - A je to krásné dřevo.
Zatím se mi všechno líbí. A to jsme teprve v garáži.
Joost tohle místo bere jako bio restauraci
a na střeše se nachází zcela ekologická farma.
Když změníme naše domovy a obytná prostředí tak, aby byly produktivní,
odlehčíme zemědělcům a ti pak můžou začít opětovně zalesňovat a osazovat půdu.
Víc půdy nepotřebujeme. Jen musíme být chytřejší v tom, co používáme.
Čtyři nebo pět milionů let jsme byli v našem potravinovém systému
a posledních 100 let se z něj dostáváme pryč.
- Jo. - A všichni toužíme být zpět.
Všechny zde vypěstované potraviny přivážejí do kuchyně Joostovi partneři
a oceňovaní šéfkuchaři Jo a Matt. A jejich jednočlenný kuchyňský personál, Lou.
Jo a Matt zde žijí a každý večer vaří a uchovávají čerstvé a zdravé večeře
pro malý počet zákazníků v intimním prostředí domácí restaurace.
Nejlepší je, že jde o neziskovou organizaci,
která má ukázat, jak chutně mohou chutnat bezodpadové metody.
Chceme, aby se lidé nadchli pro městské potraviny.
Kolik jídla si můžete vypěstovat u vás doma? A o tom je tento projekt.
- To je dešťová voda? - Jo, filtrovaná.
Jdeme na to. Tady jsou naše cvrčkové misky. V podstatě je to falafel,
ale cizrna je ze střechy. Bylinky, koření a zelenina ze zahrady. A 10 % cvrčků.
Je to plný bílkovin. A k tomu fermentované chilli s pálivou omáčkou koji.
V to mým cvrčci nejsou?
- Ne. - Bezva.
- Chutná to jako cvrček? - Jako ku…
- Ahoj, Maggie. - Promiň. Nechutná to jako ty.
- Ahoj, Maggie. - Chutná to mnohem líp.
Jo.
- Fakt delikatesa. - Je to dobrý? Super.
A cvrčci taky obsahují všechny aminokyseliny.
A živí se věcmi, co nemůžeme použít.
Takže když je cuketa už zkažená nebo roste moc rychle…
Skoro po***** zeleninu.
Maggie.
Moc dobrý. Věděl jsem, že někdo udělá proteinový prášek ze cvrčků.
- Výborný. - Existují tyčinky s cvrčkama.
Tohle je naše zelené rizoto z klíčků.
Vždycky když přijdeme s Mattem k Joostovi, udělá nám rizoto.
Je tam kešu, špenát, pórkové pyré a hodně naklíčených zrn a trochu dýňového oleje.
Krása.
- Vážně lahodný. - Díky.
- Paráda. Nevěděl jsem, že budeme jíst. - Jo.
Je to nádherný.
V každým soustu je život.
Je to jednoduchý. Neděláme nic novýho. Dělá se to už staletí.
Jenom to používáme v moderním prostoru. Pokud lidi inspirujeme,
aby si převzali dvě věci a aplikovali je ve svém životě, je to výhra.
A jakmile to lidi začnou dělat, stane se z toho populární věc.
Někdo začne kompostovat a řešit odpad, co si nosí domů. Než se nadějete,
žijete udržitelným životem. A pak je všechno chutnější, což je klíčový.
Je to něco neuvěřitelného. A skvělý příklad snižování odpadu, recyklace
a opětovného využití věci. I když to nemusí být způsob života pro všechny,
je možné si vybrat pár prvků, které v každém domě vytvoří udržitelnější život.
Jsem ohromenej. Být tady je tak zábavný a vzrušující. Díky za to úžasný jídlo,
že jste nás pozvali k sobě domů a podělili se
o ty kouzelný, jednoduchý a krásný způsoby, jakými žijete.
- Fakt neuvěřitelná nádhera. - Díky, že jste přišli.
Náš štáb upoutal jednoduchým nápisem malý stánek zastíněný okolními mrakodrapy.
- Jedeme. - 10 hodin.
Jo.
Čirou náhodou jsme uprostřed melbournského Fed Square narazili
na první australský uhlíkově neutrální stánek s jídlem, když štáb hledal oběd.
- A Darin chtěl poznat nového kamaráda. - Jo, točili jsme tady
a spousta členů našeho štábu šla okolo.
- Voní to náramně. Dám si waftu. - Úžasný libanonský pouliční jídlo.
Jo. Proč to děláš takhle?
Měl jsem vášeň pro životní prostředí a udržitelnost. Pohání to solární baterie.
Máme generátor, ale jede na B100, což je bionafta. Takže jsme uhlíkově neutrální.
Tady vzadu máme pokročilý systém dvojitého filtru dešťové vody,
co nám filtruje veškerou vodu.
A všiml jsem si, že tady máš uvedené, kolik každé jídlo ušetří CO2.
- Místo kalorií tam máš… - Jo, to je taky nové. Šli jsme o krok dál
a chtěli jsme zákazníkovi sdělit, že když se nají u nás,
ušetří na každém jídle emise oxidu uhličitého.
To je všechno moc hezké, ale Darina teď zajímají jenom dvě věci:
„Máte veganská jídla?“ A: „Jak chutnají?“
Uvaříme ti veganský sýr a zeleninu s kořením za'atar.
- A tady to máme. - No teda. Bum!
- Normálně nejsme tak rychlý. - Ty brďo.
Středomořská kuchyně nabízí opravdu chutné a výživné veganské pokrmy
a tento není výjimkou. A to vše bez přidávání oxidu uhličitého do ovzduší.
Je povzbudivé vidět úspěch takových podniků,
které chutnými způsoby snižují odpad.
To je výborný.
Chlape.
To je něco.
- To jsem rád. - To je ono. Skvělý. Super.
Austrálie sama o sobě představuje tolik různých aspektů a je tu toho tolik,
co může představovat tolik různých věcí ve světě. Ty ekologický výzvy,
- od domorodých výzev až po všechny ty… - Jo.
- Co to bylo? - Nejspíš upozorňuje, že přejíždí…
- Jasně. - …pruh.
- Je to automatický *********. - Jo.
Když se mu nelíbí, co říkáme, tak nás normálně v reálným čase vypípne.
Jasný. A do pr****.
Na celém světě se každoročně vyhodí přibližně 1,3 miliardy tun jedlého jídla.
To by dokázalo nasytit tři miliardy lidí.
Místní neziskovka Ozharvest s tím něco dělá, jedno otlučené jablko po druhém.
- Ahoj. - Ráda vás poznávám, jsem Ronni.
- Nápodobně. - Ahoj.
Je to jako záchranná stanice pro zvířata, kde nezabíjejí. Ale pro jídlo.
Abychom vám dali příklad toho, co děláme, právě jsme získali tyhle plodiny.
Působí ve městech po celé Austrálii,
ale tady v Sydney se zakladatelky zeptáme, jak fungují.
A tímhle dnes večer nebo zítra nakrmíme hladové lidi.
Všechno tohle ovoce bylo napřed čerstvé a dokonalé, ale jak ho zákazníci probírali,
aby našli svůj ideální kus, potloukli ho natolik,
že už si ho nikdo nekoupí a prodejce nemá jinou možnost než všechno vyhodit.
- Co je tohle? Poškozená paprika? - Nejspíš na ní je malá rána.
- A to stačí. - Přesně tak.
- Tohle je všechno krásný jídlo. - Jsme strašní hnidopiši.
Kdybychom si to byli ochotní koupit, nevyhodilo by se to.
A tady Ronni a Ozharvest zasahují,
aby zachránili tohle naprosto jedlé a chutné jídlo a vzácnou komoditu
a zajistili, aby se dostala k potřebným ústům.
Asi byste se měli projet naší dodávkou, abyste pochopili
a viděli, jaký objem jídla můžeme získat.
Naším úkolem je jídlo doručit dál, aby se nevyhazovalo.
Jedna ze 65 chladících dodávek, se kterými vyzvedávají jídlo od prodejců.
A řidič firmy Ozharvest Jack
nás vzal na projížďku na typický den přepravce.
Jedeme do jednoho z našich národních supermarketů,
do Woolworth's. Nebo zkráceně Wooly's. Jako řidiči tam přijedeme a vyhodnotíme,
jestli se to jídlo ještě dá jíst.
Tolik potravin neopustí farmu. Když třeba pomeranče nemají správný tvar.
Denně z každého obchodu průměrně zachráníme
padesát kilogramů ovoce a zeleniny.
- Je to selský rozum. - Jo.
Proč nedat jídlo, co někdo vyhodil, lidem, kteří ho chtějí?
- Jo. - A potřebují.
Dorazili jsme k nedalekému obchodnímu řetězci, co věnuje svoje neprodejné jídlo.
Manažer Simon představuje
jen jednoho z tisíců prodejců potravin v tomto programu.
- Co dnešní dary? - Mám tam dobrý věci. Jdu pro ně.
- Pojďme. - Jsem zvědavej.
- Páni. - Jo.
- A něco mám ještě v lednici. - Paráda.
Tohle všechno je jeho dnešní dar, který Darinovi poslouží na dnešní posilování.
- Takže tohle je jenom moje. - Jo, přesně tak.
To je vše. Většinou je tam víc ovoce a zeleniny a trvanlivých potravin.
- No teda. - Jen trochu ošklivý jablko.
- Jo. Nebo flekatý banány. Takový věci. - Flekatý? Tehdy jsou dobrý!
- Jak to naložíme? - No, otevřu dveře.
- Teď si mákneš, Zacu. - Jo.
- Mám jít dozadu? - Jo. Dej to dozadu.
A je to. Pošlu ti to. Díky týmový práci se plní sny.
- Jako Tetris. - To je neuvěřitelný.
Podívej na všechnu tu zeleninu a kapustu. Páni.
- Výborně, mistře Tetrisu. - Ukradnete mi práci.
- Nejjednodušší hra Tetrisu mýho života. - Osvědčil ses.
- To byla fakt zábava. Super. - Pašák.
- Tak jo. - Děkujeme, kámo.
Jsem z toho nadšenej. Fakt dobrá práce.
- Ohromný. - Jo.
- Tak zatím. - Jo, už pojedeme.
Všechno jídlo skončí v této kuchyni, kde se z něj rychle připravují pokrmy.
Tohle je Trav.
Šéfkuchař na plný úvazek a jeho tým
zajišťují přípravu těch nejkvalitnějších jídel ze zachráněných potravin.
Systém ve firmě Ozharvest funguje tak dobře, až se nabízí otázka…
- Jak to, že tohle nefunguje ve Státech? - Ve Státech existují úžasný programy,
jako ten Bon Joviho. Jestli ho znáš, bezva. Spoj nás.
- Bon Jovi… - Kontaktuju ho.
Hej, Google. Zavoláš Jonovi Bon Jovimu?
Promiň. Ve tvých kontaktech nenacházím shodu.
Asi má neveřejné číslo. Mají zde také speciální program, kde učí dospívající
životním dovednostem, jako je vaření a konzervování jídla. Tato jídla
se pak distribuují. Zatím Ozharvest rozdal potřebným 29,5 milionu jídel.
Tato neziskovka by to nedokázala bez štědrých darů
v podobě potravin, peněz a času od veřejnosti.
To vypadá výborně.
Je těžké uvěřit, že tohle jídlo mělo skončit v popelnici.
A opět to dokazuje, že nemáme problém s nedostatkem potravin,
ale s jejich distribucí.
Jste neuvěřitelní. Díky. Tohle bylo poučné. Pro mě. Je to fakt cool.
Poučné, zábavné a chutné. Výborně, Ozharveste.
Odpad ovlivňuje půdu, vzduch i vodu. Odhaduje se, že každý rok skončí
v oceánech na celém světě přibližně 14 a půl tuny plastů.
Odpadky a další toxické látky v oceánu
snižují hladinu kyslíku a ničí životní prostředí.
A pro všechny jeho obyvatele to může mít smrtící následky.
Pojedeme tam. Je jich tam hodně.
- Pojedeme blíž k pobřeží. - Jo.
Jsme na lodi u pobřeží na vyhlídkové plavbě,
abychom si zblízka a osobně prohlédli krásy oceánu, které musíme ochránit.
Tak jo. Přijíždíme do relaxační oblasti našich delfínů, takže se můžete připravit.
Zdůrazňuju, že jsme na tryskovém člunu.
Mořskému životu okolo nás tak nemůže ublížit žádná vrtule.
Mrkej na to, Zacu.
- Ty jo. - Jsou to naprosto divocí delfíni.
Nikdy nebyli krmeni a nebudou. Chceme je udržet co nejdivočejší.
Jo. To je moc dobře.
Jak je přimět, aby tě nekousli? Jakej je na to trik?
- Musíte být ve vodě v klidu. - V klidu?
- Jo, klídek. - Tak fajn.
- Protože jsou divocí, že jo? - Podívej na ně.
- Ty kráso. - Tak jo. Jdeme na to.
Jsou tady nějací žraloci?
- Nezačínej s tím. - Někdy.
Jo, na to máme dobrej test. Kde máme naběračku? Žraločí test.
Tohle je ta nejosvědčenější metoda.
Vezmeš si naběračku. Nabereš s ní vodu.
- Rozvíříš jí prstem. - Jo.
Obvykle malíčkem. Ochutnáš ji.
Když chutná slaně…
- Jsou tady žraloci. - Jo.
Chápu. Budu doufat, že tady dneska žádní nejsou.
Pěkně prosím.
Rychle a tiše. Snažte se moc necákat.
- Jenom tam vklouzneme. - Buďte co nejvíc jako delfíni.
- Vklouzneme tam? - Jo.
Na spojení s oceánem je cosi pravěkého. Cítím to na pláži, když surfuju,
a obzvlášť dnes, když plavu s těmi krásnými tvory
a uvědomuju si, že tohle je taky jejich domov.
Jsou přímo tady!
Jsou tak blízko!
Díky za to. Budu se snažit udržet oceán čistý.
Kousek od Sydney se nachází maloobchodní prodejna a zásilkový sklad s názvem
Flora & Fauna. Mají jednoduchou platformu. Podnik, co využívá svou moc k dobru.
Seznámíme se se zakladatelkou a zjistíme,
jak její firma mění konání dobra v dobrý byznys.
Ale nejdřív s Darinem použijeme Sílu na otevření dveří.
- Paráda. Dobrej tah. - Bože, snad to neviděla.
- Ahoj. - Ahoj, moc mě těší.
- Ahoj. Darin. - Julie.
- Ahoj, jsem Zac. - Těší mě, Julie.
- Jak se daří? - Vítejte. Moc dobře.
Slyšeli jsme o tvém udržitelném byznysu dobré věci.
Děkuju. Jo, snažíme se malým přičiněním učinit svět lepším místem.
Naši práci vnímám jako účelovou věc. Tak se na to dívám.
Máme jen veganské produkty, co nejsou testované na zvířatech.
- Vážně? - Žádné testování na zvířatech.
Ani žádné zvířecí suroviny. Jo. Takhle to máme od samého začátku.
To samo o sobě…
- Jo. - …vyžaduje hodně práce.
- A hodně výzkumu a šetření. - Jo. Jsem přesvědčená,
že můžete být ziskovým byznysem a zároveň byznysem, co se řídí cílem.
Tyhle dvě věcí nejsou odlišné. Rozhodně můžou a měly by jít ruku v ruce.
Jo, rád bych viděl, co a jak tady děláte.
- Jo. - A co za produkty máš nejradši?
- To bude na dlouho. - Jo.
- Paráda. - Už jste někdy použili kostku šampónu?
- Ano. - Je od skvělé značky z Nového Zélandu.
Všechno od nich je v kostkách a v kompostovatelných obalech.
Když si koupíte šampon a kondicionér, většina z toho je voda.
- Jenom převážíme vodu. - Čuchni si.
A jsou fakt dobrý. Tohle je kuchyňský sprej v koncentrátu.
Takhle si to koupíte, rozbijete to, dáte to do misky
zalijete to vařící vodou a je to jako kouzlo.
- Tyhle už jsem viděl. Kondomy. - Hej.
- No hele. - Poznávám tu krabici.
- Johnny's. - Jo.
Jsou veganské. Nenapadlo by vás…
Ani jsem nevěděl, že je to kritérium…
- No nic. Podřezávám si pod sebou větev. - To teda.
Každý výrobek, který nabízejí, nějakým způsobem pomáhá snižovat množství odpadu,
je lepší volbou pro životní prostředí
a od firem, co mají spravedlivé mzdy a pracovní podmínky.
Tady máme naši recyklaci. Řekli jsme všem našim zákazníkům,
aby nám poslali svoje staré obaly, a my je necháme recyklovat. Motivujeme je k tomu.
Za každou krabici jim dáme deset dolarů na nákup v našem obchodě.
- Jasně. - To je paráda.
Musíme to udělat a musíme obecně zlepšit balení výrobků a znovu naplňovat obaly.
Opětovně naplňování obalů bychom měli dělat mnohem víc. Zkrátka,
lidská rasa je chytrá. Něco vymyslíme, abychom se z toho dostali.
Recyklaci chápe každý. Hodíme recyklovatelný předmět do příslušného koše
a máme hotovo. Tento předmět bude nyní zpracován
v nějakém obřím stroji a přeměněn na zcela nový výrobek. Jupí! Recyklace!
Ach jo, zlato. To byl moc hezkej příběh, ale obávám se, že to není tak jednoduchý.
- Jak to myslíš? - U skla, hliníku, papíru a lepenky
je to většinou jednoduché. Ale když jde o plast, je to o něco složitější.
Většina měst dokáže recyklovat jenom plasty s číslem jedna nebo dvě.
Všechny ostatní, tři až sedm, musíte vzít k recyklaci do speciálních zařízení,
protože když je hodíte doma do koše, spálí se nebo skončí na skládce.
A plastové fólie, pružné obaly, pytle z čistírny, všechny ty věci tenké jako já,
nás obvykle vyhodí, protože máme tendenci ucpávat stroje.
- Co s tím? - Tohle je velký krok správným směrem,
co je pro tebe malým krokem. Mnoho prodejců má v obchodech odpadkové koše
pro plastové obaly a firma Nature Valley vymyslela první obal na tyčinky
pro recyklaci v obchodech. Koše se odvezou do speciálních zařízení
na recyklaci tenkých plastů, jako jsou sáčky, bublinkové fólie
a roztomilé obaly müsli tyčinek jako já. A takhle můžeme být recyklovatelní
a přeměnění na nejrůznější předměty pro lidi.
- To je skvělé. - To teda je.
- Hej, kam zmizela? - Neboj, já se vrátím!
Tady náš báječný tým balí objednávky. A naše obaly jsou vždy bez plastů.
- Bezva. - Jo.
Spočítali jsme, že jsme ušetřili asi 30 tun obalů.
Třicet tun. To je jako pět dospělých slonů.
Nebo průměrné hasičské auto. Nebo asi 86 000 kuřat.
Nebo skoro 600 000 křečků. Chápete to. Šetří tady spoustu odpadu.
…jako sklo. Prostě to zabalte.
- Jo, to už jsem viděl. - Jo.
V každém balíčku je ručně psaný inspirativní vzkaz.
Napsali jsme jich přes půl milionu.
- Úžasné. - Spousty.
Zahájili jsme iniciativu, která pomáhá dalším podnikům používat lepší obaly.
Na našich stránkách máme uvedené výrobce obalů. „Použijte tyhle.“
- Super. Už je začali používat? - Jo. Všem našim značkám jsme řekli:
„Tohle chceme, abyste dělali. Přestaňte nám posílat plasty.“
Teď jsme opravdu vybíraví. Když sháníme výrobky,
- ptáme se: „Jak zabalené je dodáte?“ - Super.
U naprosto všeho se ptáme: „Můžeme to nějak zlepšit?“
Zabalíte si pár balíčků a napíšete vzkazy?
- Jasně. - Rozhodně.
Jdeme na to. Dáme vám pár krabic. Zac už na tom maká. A je to.
Co mám dělat s těma čtvercema…
- Zastrč je dovnitř. - To zvládneš.
- Jo. Výborně. - Dokážeš to.
Zvládnu to, lidi.
Přesně tak. Nedokážu složit krabici.
- Beznadějný. - To je ono. Máš to.
Chápu. Takže musíš pracovat… Sklapni, Darine. Zavři klap…
- Skoro. Už to skoro má. - Mám to správně?
- Ne. - Fakt? Jo, tohle musí jít dovnitř.
Už na to konečně přišel.
Cítím se fakt pod tlakem.
Můj vzkaz bude: „Pardon, že je vaše krabice tak ohnutá.“
- Hej! - Hej!
Díky. O tři hodiny pozdějc.
Když sešlápneš ten pedál…
- Jo. Už je to tady. - Dáme to sem. Perfektní. Super.
A pak tam můžeš napsat svůj vzkaz.
Otevřeli jste Pandořinu skříňku lásky. Zac Efron.
- Nemůžu to přečíst. - Hezký.
Výborně. Pak je můžeme zavřít.
- Zavři je. - A pak je odešleme.
Tohle je náš obchod.
- Máte tady všechno. - Jo. Máme tady asi tisíc produktů,
- pro zbytek můžeme jít dozadu. - Chci všechno tady.
Máme kategorii krása a zdraví, pak jsme přidali mazlíčky.
Protože psi si můžou dát rostlinnou pochoutku.
Jo, koupím si toho hodně.
- Chceš… Dobře. - Jo.
Podívej. Malinová, čokoládová, tmavá čokoláda.
Tyhle keramické hrnky vyrábí 80letý hrnčíř jménem Brian, který žije v Queenslandu.
- To je kostka šampónu. A kvalitní. - Jo, tohle je dobrá volba.
- Máte všechno? - Díky, že jsi nám to ukázala.
- Tohle je fascinující. - Není zač.
- Hodně lidí to ohromí. - Jste tu vítaní. Obzvlášť u krabic.
- Jo, rozhodně. - Je až moc laskavá.
Co se ti na firmě Flora & Fauna líbilo nejvíc?
Nemůžu se dočkat, až to bude populární. Dává to fakt smysl.
Takhle by to mělo fungovat. A už jenom to, že je to novinka…
Není to běžná obchodní struktura. Ale měla by být.
Ale uvědomuješ si možnosti, jak věci změnit…
- Jo. - …ve svém životě.
Zní to zdravě, čistě a pohodlně. Kdykoliv a pořád.
V malé meziměstské čtvrti v Sydney se nachází úzká výloha
s barevným nápisem, který nepotřebuje slova.
Bezva cedule.
- To musí být řeznictví. - Jo.
Tohle je Rybí řeznictví. Dostanete tady to, co vidíte na ceduli.
- Ahoj. - Ahoj, jak to jde?
Cílem šéfkuchaře Joshe Nilanda je totiž využít často vyhozené části ryb
a místo toho je velmi kreativně zužitkovat způsobem, který omezí odpad.
Takhle vystavujeme ryby. To svědčí o tom, jak teď vypadají obchody s rybami.
Všechno vystavíme tak, aby zákazník neviděl jenom naskládané ryby.
Tady ukazujeme lidem to nejlepší. Když si vybereš nějakou část,
můžeme z chladničky vytáhnout celý produkt a nakrájet ti přesně to, co chceš.
- Mrkej na to. - Paráda.
Pohled zblízka na porážku ryb je v rozporu se vším, v co Darin jako vegan věří,
nicméně se pokusí vydržet nepohodlí
ve snaze pochopit, co se zde dělá a jak to přispívá ke snížení odpadu.
Tohle není tvoje hlavní kuchyně.
Šéfkuchařova oceňovaná rybí restaurace Saint Peter je jen o kousek vedle.
Tehdy všichni říkali: „Chci sníst bulvu.“
A: „Chci sníst játra.“ A: „Chci vaši sušenou rybu.“
A druhotné části ryby se staly výrazněji žádanějšími než filety.
S mou ženou Julií jsme se rozhodli otevřít tuhle firmu.
Kultury po celém světě, Blízký východ, celá Asie,
ty všechny vyžadují použití celé ryby nebo celého zvířete
jen na základě nutnosti, že musí zkonzumovat celé zvíře.
Jaká část ryb se obvykle vyhodí…
- Zhruba 55 %. - Padesát pět.
- Vážně? - Na kulaté rybě.
To je neskutečně zarážející statistika.
Pokud se téměř 50 procent ryb, které nadměrně lovíme, vyhazuje...
- Jo. - …a nevyužije se, je to příšerný systém.
Právě proto jsme s Julií navrhli řeznictví takhle.
Vejdete dovnitř a uvidíte rybu i s hlavou. Je čerstvá a právě ulovená.
Rybí obchod je obchod s komoditou.
Řeznictví přináší hodnotu a pak prodává rybí maso.
To přesně děláme. Proto název Rybí řeznictví.
- Mám vytáhnout rybu? - Jo, rád to uvidím.
Neuvěřitelný.
Takže tohle je kanic modrooký.
- No já zírám. - Je ulovený včera odpoledne v Sydney.
Musím z něj využít, co nejvíc půjde.
Když kuchám rybu, používám úplně horní špičku nože,
protože když použijete celý nůž, je to sice opravdu rychlé,
ale zničíte všechno, co se dalo potenciálně využít.
Tohle je jeho srdce.
- Ty brďo. - Je vážně prťavý.
Dobře. Tohle jsou žábry.
Když je vyjmeme vcelku, získáme možnost
je roztřídit, abychom je mohli plně využít.
Vařím od svých 15 let. A právě práce v hodně rybích restauracích,
kde jsem pozoroval, kolik z ryby jde do koše, mě tehdy přiměla si říkat:
„To má přece taky nějakou hodnotu.“ Každá věc, která z ryby odpadne,
je nejen neuctivá a nešetrná, když ji ignorujete a hodíte do koše,
ale navíc to váš podnik stojí peníze. Tohle jsou játra.
Opečená na toustu s petrželovou natí jsou delikátní. Jste jako v nebi.
Jsou lepší než foie gras, kachní játra. Jsou fakt úžasná.
Tohle je rybí žaludek. Důkladně ho očistíme,
přes noc naložíme do slaného nálevu a uvaříme v páře.
Nakrájíme ho na kroužky, rozdrobíme a usmažíme.
Tohle je oko tuňáka žlutoploutvého. Vytáhneme oči z tuňáka a rozmixujeme je.
Je to asi ekvivalent čtyř až pěti očí,
rozmixujeme je a vmícháme tapiokový škrob, jako do krevetových krekrů.
- Tohle jde do restaurace? Můžu to zkusit? - Do toho.
Rybí oči.
- Ach bože. - Oční krekr.
- Je to výborný. - Tam to začalo, co se týče…
Je to osvěžující. - …nekonvenčnosti.
Kolik procent z celé ryby podle tebe přišlo nazmar nebo bylo vyhozeno?
Jo. Pro tuhle konkrétní rybu bych řekl 12%.
To znamená téměř 80 % snížení odpadu. To musí ocenit i Darin.
Z toho pohledu je to úžasný.
Je třeba poznamenat, že dnešní rybářský průmysl
je naprosto neudržitelný a poškozuje planetu.
Využití větší části ryby je dobrá věc, ale faktem je, že stále nadměrně rybaříme.
Tohle je tuňák žlutoploutvý.
Máme možnost ho prodávat po částech, takže…
Tenhle kus můžeme odříznout. Kosti použijeme na omáčku
a nakrájíme tradiční tuňákové steaky, které zná každý.
Tenhle kus je z ocasu a je plný šlach.
Vezmeme všechny kusy šlach, rozemeleme je a uděláme z nich náš cheeseburger.
- Tohle je pro tebe. - Vážně?
To je dvojitý cheeseburger z tuňáka žlutoploutvého s mečounovou slaninou…
- Voní to neskutečně. - …okurky a hořčice.
Panebože.
Mezi třema nejlepšíma hamburgerama, co jsem kdy měl.
Je šílené, že něco tak lahodného je udělané z něčeho, co se běžně vyhazuje.
- Nemůžu uvěřit, že je to ryba. - Naše nová reklama.
- Jo. - Je to tak tučný a chutný.
Jo. A všechno jsou jen části ryb, které by jinak skončily v koši.
I když jsou všechny části ryb biologicky rozložitelné, když všichni začnou využívat
co největší část úlovku, sníží to nadměrný rybolov.
Musíte to zkusit. Nakrájejte to a zkuste to.
Jo, nakrájejte to.
Lepší burger jsem v životě neměl. Je to lepší než maso.
A maximálním využitím ryb maximalizují svoje zisky.
Další důkaz, že ekologická morálka může být zisková.
Očividně jsem na vás ničím z rostlinnýho světa takhle nezapůsobil.
Jíte to, jako byste jedli poprvý v životě.
Nikdy jsem neviděl šťastnější štáb.
Promiň, Darine. Zatím jsi nikoho nezískal.
- Zjevně… - Mike se ani… Nemůže ani odtrhnout oči.
Předvádí ten jeden výraz. Dělá tohle. Jo.
Pokud vás někdy zajímalo, co dělá výkonný producent, pak to právě vidíte.
- Ta okurka je geniální. - Jo, to je. Dobrá práce.
Všichni můžeme dělat jiná rozhodnutí. Ať už snížíme spotřebu plastů,
založíme kompost nebo přejdeme na hybridní či elektrické auto.
Každá malá změna může mít význam.
Štáb je naše rodina. Jestli to štáb vidí…
- A cítí. - A cítí a chce udělat změny,
pak jsme na správný cestě.
O to u takových změn jde. Napřed začínají jako malé změny.
Vyžadují úsilí, ale pak se uchytí.
A staví se na nich.
Pak se najednou staré způsoby zdají nesmírně zastaralé.
Téměř zapomenete, jak to bývalo dřív. Nové způsoby jsou totiž o tolik lepší.
Dokážeme učinit změny pro lepší budoucnost?
Nebo se budeme k planetě dál chovat jako k nekonečné zásobě přírodních zdrojů
a k bezedné jámě na naše odpadky?
Pokud se k ní budeme dál takto chovat, byla by to vážně škoda.
Uznáváme tradiční majitele pozemků napříč Austrálií. Vzdáváme úctu starším,
neboť jsou nositeli vzpomínek, tradic, kultury a nadějí domorodých obyvatel.
Překlad titulků: Jakub Doležal