NETFLIXOVA SERIJA
Sanjaš.
Zamisli
da je ovo tvoja kuća.
Svakog se jutra probudiš i brineš se za usjeve.
Ovdje ima više od 250 vrsta biljaka,
gljiva, riba, insekata i drugih bića
i svi žive u savršenoj simbiotskoj vezi
kako bi stvorili sve što je potrebno za potpuno samodostatnu biosferu
za tebe i tvoje ukućane.
Zamisli da imaš i kokoš. Zašto ne? To je san, zar ne?
Ima li tvoja kuća solarne panele?
To je normalno. Naravno da ima.
Ali u ovom domu ništa se ne baca
jer čak se i otpad pretvara u energiju.
To je neprekinuti ciklus.
A tvoji cimeri
najbolji su kuhari u zemlji i provode dane pripremajući gurmanska jela
od svježih sastojaka koji se uzgajaju samo unutar granica tvoje kuće
i vrta na krovu.
Zapravo, u ovom snu
ima toliko hrane da u svom domu vodiš mali restoran.
Tek je nekoliko stolova i ništa se na baca.
Možeš li zamisliti svijet bez otpada?
San je gotov. Probudi se.
Otpad. Dolazi u gotovo neograničenim oblicima
i svaki dan ga stvaramo sve više.
Možemo bacati sve, od novca do vremena.
No u ovom slučaju proučavamo otpad prirodnih resursa
i otpad koji ostavljamo u obliku čvrstog gradskog otpada,
bolje znanog kao smeće.
Smeće koje stvaramo mora nekamo otići.
Odlagališta dosežu svoje kapacitete, a prosječni Amerikanac
i dalje stvara oko 2 kg smeća svaki dan.
Zašto? Kako to promijeniti?
Znamo osnove.
Smanji, ponovno koristi i recikliraj.
No radimo li to? Što možemo bolje?
Naš razgovor s poznatim autorom, povjesničarom i farmerom Bruceom Pascoeom
prirodno se dotaknuo i otpada dok je govorio o svom iskustvu rada
sa studentima agronomije na svojoj farmi u Australiji.
Čudno je na farmi jer sebe vidim kao konzervatora.
AUTOR I PROFESOR AUTOHTONE POLJOPRIVREDE
Oni su svi mlađi od mene. Ozbiljni su oko plastike i recikliranja.
Ja sam mislio da sam ja dobar, ali svaki me dan iznenade.
„Što je to?”
I to mi se sviđa.
Pravi pokazatelj moje i njihove generacije.
-Njihova će generacija biti bolja. -To je fascinantno…
Imat ćemo bolji svijet ako prepustimo stvari ovoj djeci.
Ta spoznaja stvara nadu.
Golemu nadu. Moramo promijeniti ove gluposti.
To je poslovna prilika,
mijenjati stvari.
Jer smo u Melbourneu prije 20 godina imali najbolju vodu na svijetu.
No onda smo počeli piti vodu iz plastičnih boca.
Sad odete na sastanak i ondje budu ogromne količine plastike
omotane u još plastike u kojoj je voda
koju smo prije pili iz pipe.
Profit ne ide uvijek uz dobru ekološku praksu.
No mnoge tvrtke uspješno prelaze sa svojih starih načina
na održivije metode.
Mi kao ekipa ove smo sezone pokušali smanjiti svoj otisak
smanjujući potrošnju plastike i proizvodnju ostalog otpada.
Tijekom ljetnog dana
ekipa poput naše može potrošiti između 50 i 70 boca vode dnevno.
Zamislite da su to jednokratne plastične boce.
Marker.
Eliminirali smo taj otpad
koristeći se bocama za vodu s ugrađenim filtrima.
Svi su dobili jednu pa više nema potrebe za jednokratnom plastikom.
Idemo!
Ako promjena počinje kod kuće, evo primjera te filozofije.
Graditelj i umjetnik Joost Bakker
dizajnirao je potpuno samodostatnu kuću koja ne proizvodi otpad
kao živuću instalaciju ovdje u Melbourneu.
-Dobar dan. -Hej, stari. Kako ide?
KREATOR
-Drago mi je. -Također.
-Što ima, brate? -Kako si, stari?
Kako si? Jedva čekam da vidim.
Odmah ću vas upozoriti.
Ulazak u ovo mjesto preopterećenje je osjetila,
na dobar način.
Kad uđete, prvo što vidite je prostor s gljivama,
ormar dizajniran za uzgoj jestivih gljiva.
-Gljive. -Nema šanse.
Ludo je kako brzo rastu. Ovo će biti ovo za dva dana.
-Stvarno? -Dva dana?
Da.
-Nevjerojatno je. -Ovo je našao prijatelj na planinarenju.
Poznata australska autohtona gljiva Lavlja griva.
Neurološka.
-Da. -Predivno.
Često je jedemo. Raste na talogu kave.
Pumpamo paru iz tuša.
Skuplja se tijekom tuširanja, kao i kondenzat iz spremnika tople vode.
Dakle, stvaraš mikroklimu koja je korisna za…
Kao što znaš, opsjednut sam zrakom.
Želim stvoriti šumsku atmosferu u zatvorenom.
Ovdje imamo 250 vrsta biljaka.
Imamo interijer koji se može certificirati kao organski.
Nema ljepila. Nema toksina. Sve je prirodno.
Kad kažem bez otpada, mislim da je Joost mislio na sve.
Vidite… Zapravo, ono straga je stvarno kul.
Biorazgrađivač, veliki crni trbuh.
-Lijepo. -Biorazgrađivač.
Svatko od nas proizvede kilogram organskog otpada na dan,
što je ekvivalentno satu metana.
Trenutačno svaki dan gubimo između sedam i osam milijardi sati
potencijalne energije.
I ne puniš kantu za smeće tim organskim otpadom.
Da.
Pomislio sam: „Reciklirat ću to i to onda ide natrag biljkama.”
Samo da razjasnimo, ta ogromna vreća skuplja ljudski otpad
i otpad iz smeća te proizvodi prirodni plin
za gotovo četiri sata kuhanje i grijanje vode dnevno.
To znači bez otpada!
Hej. Riba.
I veliki spremnik za ribe.
-To su zlatni barramundi. -Predivno.
-Prekrasna riba. -Čudesno.
Ova je tvrtka opsjednuta opskrbom svjetskih mikrosustava.
Umjesto golemih ribogojilišta,
bolje da imamo milijun malih farmi.
Jer nam te ribe daju hranjive tvari za biljke.
-To je zatvoren krug. -Da.
Ribe i biljke dio su akvaponske instalacije.
Otpad od ribe crpi se kako bi hranio biljke kroz stalni protok vode.
Ovo nije samo kuća.
Osim za sklonište, dizajnirana je za uzgoj hrane
i da bude potpuno samodostatna umjetnina bez otpada
i nulte emisije ugljika.
I kuća radi na solarnu energiju.
Ovo je slama, tvar koja najčešće završi na otpadu.
-Kompresirana. Bez ljepila i kemikalija. -Da.
-Bez sintetičkih materijala. -Ovo je slama?
-Vrućina i pritisak. -Da, 60 tona pritiska na 60 stupnjeva.
Tako se vlaga pretvara u paru i spaja ploču.
Ne možeš je spaliti. Ne gori.
Sve je zatvoreno prirodnim vapnom.
Građevinarstvo i građevinski otpad čine i do 30 % otpada na odlagalištima,
ali Joost rabi materijale koji se mogu reciklirati ili kompostirati.
Vidite ovo iza bakra? To je ploča od magnezija koju su Rimljani koristili.
-Od magnezijeva oksida. -Da.
Obožavam ovo. I vatrootporno je.
Potpuno prirodno otporan na vatru, na plijesan.
Na kraju života zgrade sve zdrobiš i pretvoriš u istu stvar.
To je zatvoreni krug. Tretiram ovo kao organski restoran.
Ako materijal nema organske certifikate, ne rabim ga.
-Da. -To je prekrasno drvo.
Sve mi se sviđa, a tek smo u garaži.
Joost ovo mjesto tretira kao organski restoran,
a na krovu je potpuno organska farma.
Ako možemo naše domove i životne sredine učiniti produktivnima,
farmeri će moći raditi na obnovi životinjskog i biljnog svijeta.
Ne treba nam više zemlje, moramo pametnije rabiti ono što imamo.
Proveli smo četiri-pet milijuna godina u našem sustavu prehrane,
a posljednjih stotinu godina izvlačimo se iz njega.
-Da. -I svi žudimo za tim.
Hranu koja je ovdje uzgojena
pripremaju Joostini partneri i nagrađivani kuhari Jo i Matt
i njihova kuhinjska pomoćnica Lou.
Kuhari Jo i Matt žive u kući, pripremaju svježe i zdrave večere
za mali broj gostiju koji svaku večer dolaze u intimni kućni restoran.
Najbolji dio - sve je ovo neprofitno.
Cilj je pokazati kako se i s metodama bez otpada mogu stvoriti ukusne stvari.
Pokušavamo zainteresirati ljude za urbanu hranu.
Koliko hrane možeš uzgajati ondje gdje živiš?
To je bit ovog projekta.
-Je li ovo kišnica? -Da, filtrirana kišnica.
Evo ga. Naše zdjelice s cvrčcima.
To je falafel od slanutka koji uzgajamo na krovu.
Biljke, povrće i začini su iz vrta. Unutra je 10 % cvrčaka. Puno je proteina.
I malo fermentiranog čilija i ljutog umaka.
U mojem nema cvrčka?
-Ne. -Mrak.
-Ima okus po cvrčku? -Kao pile…
-Bok, Maggie. -Oprosti. Nema okus po tebi.
-Bok, Maggie. -Puno je boljeg okusa.
Da.
-Baš lijepo. Da. -Sve je u redu? Sjajno.
A cvrčci sadrže i sve aminokiseline.
I žive od svega što mi ne možemo iskoristiti.
-Ako su tikvice prezrele ili prebrzo… -Skoro se pokakala na povrće.
Maggie.
I ovo je odlično.
Netko je pokušao napraviti proteinski prah od cvrčaka.
-To je ukusno. -Ima i pločica s cvrčcima.
Ovo je naš zeleni rižoto s klicama.
Kad god smo Matt i ja u Joostovoj kući, uvijek nam skuha rižoto.
Unutra je indijski oraščić, špinat, pire od poriluka, mnoštvo proklijalih zrna
i malo bučinog ulja.
Prekrasno.
-Ovo je nestvarno. -Hvala.
-Uzbuđen sam. Nisam znao da ćemo jesti. -Da.
Ovo je prekrasno.
Svaki zalogaj je život.
Jednostavno je, ništa novo. To se radi već stoljećima.
Mi to primjenjujemo u moderan prostor.
Ako potaknemo ljude da uzmu jedan ili dva elementa
i primijene to na svoj život, to je pobjeda.
I kad to počnu raditi, to postaje ona velika sljedeća stvar.
Netko bi mogao početi kompostirati i gledati kakav otpad donosi u kuću.
I ne snađeš se, a živiš održivim životom.
A kad živiš održivim životom, to je ukusnije, a to je ključ.
Joost je učinio nešto nevjerojatno i to je odličan primjer smanjenja otpada,
recikliranja i ponovne upotrebe svega.
Iako to možda nije način života za sve,
moguće je odabrati čak i nekoliko elemenata
da se stvori održiviji život u svakom domu.
Oduševljen sam. Jako je zabavno i uzbudljivo biti ovdje.
Hvala vam na prekrasnoj hrani, na gostoprimstvu
i što ste podijeli s nama ove magične, jednostavne i prekrasne načine življenja.
-Divno. -Hvala što ste došli.
Krasno izvedeno.
Ovaj mali kiosk privukao je pažnju naše ekipe zbog ovog jednostavnog natpisa.
NULTA EMISIJA UGLJIKA
-Snimam. -Lijevo.
Da.
Nasreću, usred Melbourneovog trga Fed
naišli smo na prvi australski štand hrane s nultom emisijom ugljika
dok je ekipa tražila ručak.
Darin je htio novog prijatelja.
Snimali smo ondje
i naša je ekipa prolazila ovdje.
-Nevjerojatno miriše. Uzet ću to. -Krasna libanonska ulična hrana.
Da. Zašto si ovo ovako dizajnirao?
Strastven sam oko okoliša i održivosti.
Radimo na solarnu bateriju.
Imamo generator, ali radi na onome što zovu B100,
na biodizel, i ugljično je neutralan.
Ovdje imamo napredni sustav dvostrukog filtriranja kišnice
koji filtrira vodu prije uporabe.
I vidim da imaš emisije CO2.
-Umjesto kalorija, ti… -Da, i to je novo.
Otišli smo korak dalje
i htjeli smo pokazati kupcima
koliko se manje emisije ugljika stvara kad jedu ovdje.
Ovo je jako lijepo, ali Darina sad brinu samo dvije stvari:
„Imaš li što vegansko? Kakvog je okusa?”
Napravit ćemo ti veganski sir sa za'atarom i povrćem.
-Evo ga. -Hej. Bum!
-Inače nije tako brzo. -Bilo je brzo.
Mediteranska hrana nudi zaista ukusne i zadovoljavajuće veganske izbore,
I ovdje je tako.
Sve to bez dodavanja ugljika u zrak.
Ohrabrujuće je vidjeti da ovakve tvrtke uspijevaju
uz inovativne načine smanjenja otpada.
To je vraški dobro.
Stari.
Oduševljen sam.
-Drago mi je. -Bravo. Sjajno. Bravo.
Australija predstavlja toliko različitih aspekata
i toliko toga ovdje može predstavljati
toliko različitih stvari na svijetu.
Od ekoloških izazova
do autohtonih izazova i svih takvih stvari…
-Da. -Što je to?
Signal za traku…
-Da. -Pokazatelj.
To je automatska cenzura.
-Da. -Kad mu se ne sviđa što govorimo…
U realnom vremenu.
Naravno.
Koji ****?
Godišnje se baca oko 1,3 milijarde tona jestive hrane.
Dovoljno za prehraniti tri milijarde ljudi.
Neprofitna organizacija OzHarvest poduzima nešto oko toga,
jabuku po jabuku.
Hej, kako si?
-Drago mi je. Ronni. -Također.
DIREKTORICA I OSNIVAČICA
Čuli ste za spašavanje životinja. OzHarvest to radi s hranom.
Da vam dam primjer onoga što radimo.
Ovo su upravo prikupljeni proizvodi.
Djeluju u gradovima diljem Australije.
Došli smo upoznati osnivačicu i vidjeti kako to funkcionira.
A ovo će nahraniti gladne ljude večeras ili sutra.
Sve je ovo voće počelo svježe i savršeno,
ali kako ga kupci u trgovinama prebiru tražeći svoj odabrani komad,
sve ono što ostane je udareno i ne može se više prodati
pa ga trgovac mora baciti.
Što je ovo? Neispravna paprika?
-Možda ima pjegicu. -I to je dovoljno.
-To je dovoljno. -Ovo je divna hrana.
Baš smo sitničavi.
Da smo spremni to kupiti, ne bi se bacalo.
Tad su se pojavili Ronni i OzHarvest
kako bi spasili ovu savršeno jestivu i ukusnu hranu.
Spašavaju ovu dragocjenu robu
i brinu se da završi kod onih najpotrebitijih.
Trebali biste otići na jedan prikup jer biste tada razumjeli
i vidjeli koliko se toga može prikupiti.
Naš je zadatak dostaviti to da ne propadne.
Ovo je jedna od 65 hladnjača kojima se preuzima hrana od trgovaca.
A OzHarvestov vozač Jack
bio je dovoljno ljubazan da nas poveze na svoj uobičajeni dan.
Idemo u jedan od naših nacionalnih supermarketa,
Woolworth's ili skraćeno Wooly's.
Mi kao vozači ulazimo i procjenjujemo
je li ta hrana dovoljno dobra za jelo.
Toliko hrane ne napusti farmu jer naranče nisu pravilnog oblika.
Svaki dan u prosjeku spasimo
oko 50 kg voća i povrća iz svake trgovine.
-To je zdrav razum. -Totalno.
Zašto ne bi hranu koju je netko bacio dao nekome tko je želi?
-Da. -I treba.
Stigli smo do trgovačkog lanca
koji donira hranu na umoru prije no što bude prekasno.
Voditelj Simon predstavlja samo jednog od tisuća trgovaca hranom
koji sudjeluju u ovom programu.
-Kako donacije stoje? -Imam dobre stvari. Idem po to.
-Idemo. -Da vidimo.
-Opa. -Dobro.
-Imam još toga u hladnjaku. -Sjajno.
Sve je ovo dnevna donacija
koja će postati Darinova tjelovježba.
-Dakle, ovo je samo moje. -Da. Ovo je samo tvoje.
To je to. Obično ima više voća i povrća, više kvarljivije robe.
-Ma daj. -Ovo je samo mrlja na jabuci.
Da, ili točkaste banane.
-Takve stvari. -Točkasto? Ovakve su najbolje!
-Kako ćemo ga utovariti? -Pa, vrata se otvore.
-Čeka te posao, Zac. -Da.
-Da idem straga? -Da. Ubaci ih.
Evo ga. Dodat ću ti.
Timski rad najbolji je rad.
-Malo tetrisa. -Vidi ovo. Nevjerojatno.
Pogledaj sve to zelenje, kelj.
O, čovječe.
-Bravo, majstore tetrisa. -Ukrast ćeš mi posao.
-Najlakša igra Tetrisa u životu. -Dokazao si se.t
-Bilo je zabavno. -Bravo.
Fora.
Dobro.
-Hvala na tome. Živio, stari. -Bilo je predobro. Sjajno.
-Sjajno. -Da.
-Vidimo se. -Da. Idemo.
Sva hrana završi u ovoj kuhinji
gdje se brzo priprema u obroke.
Ovo je Trav.
Chef i njegov tim
posvećeni su proizvodnji najkvalitetnijih jela od spašene hrane.
Ovaj OzHarvestov sustav funkcionira tako dobro da se postavlja pitanje…
Kako to da nije funkcionirao u SAD-u?
Postoje prekrasni programi u Sjedinjenim Državama.
Bon Jovi ima prekrasan program.
Ako ga poznaješ, to je fora. Poveži nas.
-Bon Jovi… -Mogu mu se javiti.
Hej, Google, možeš li nazvati Jona Bon Jovija?
Ne pronalazim to u vašim kontaktima.
-Ma nije u imeniku. -Dobro.
Postoji i program za podučavanje mladih životnim vještinama,
poput kuhanja i očuvanja hrane.
Kuhani obroci se distribuiraju.
OzHarvest je dosad potrebitima dostavio gotovo 29,5 milijuna obroka.
Ali ova organizacija ne bi to mogla
bez velikodušnih donacija hrane, novca i vremena javnosti.
Izgleda izvanredno, chef.
Nevjerojatno da je ova hrana trebala završiti u smeću.
To dokazuje da naš planet nema problem s nedostatkom hrane.
Ima problem s distribucijom hrane.
Nevjerojatni ste. Hvala. Ovo mi je bilo prosvjetljujuće. Fora.
Prosvjetljujuće, zabavno i ukusno.
Bravo, OzHarvest.
Otpad utječe na kopno, zrak i vodu.
Procjenjuje se da oko 14,5 tona plastike
završi u oceanima diljem svijeta svake godine.
Smeće i druge otrovne tvari u oceanu
smanjuju razinu kisika i uništavaju staništa.
Sveukupni učinci mogu biti smrtonosni za sve stanovnike.
Malo ćemo izaći. Ovdje je veliki kalem.
-Ići ćemo uz obalu. -Da.
U razgledavanju smo na unajmljenom brodu
kako bismo mogli izbliza pogledati
ljepotu oceana koju moramo sačuvati.
U redu. Dolazimo u prostor gdje se dupini opuštaju.
Pa krenimo.
Moram spomenuti da smo u brodu na mlazni pogon
i propeleri ne mogu nauditi morskom životu oko nas.
Pogledaj ovo, Zac.
O, čovječe.
To su divlji dupini koje nikad nisu i vjerojatno nikad neće hraniti.
Dobro je. Volimo ih držati tako divljima.
Da. Jako dobro.
Kako te onda ne grizu? U čemu je trik?
-Moraš biti smiren u vodi. -Budi smiren?
-Da. Smiren. -Dobro. Fora.
-Žestoki su, zar ne? -Pogledaj ih.
Opa, čovječe.
Dobro. Idemo.
Ima li morskih pasa ovdje?
-Ne spominji to. -Ponekad.
Da, imamo dobar test. Gdje je naša kutlača?
Test morskog psa.
Ovo je najprovjerenija metoda.
Uzmeš kutlaču i malo vode.
-Vrtiš prstom. -Da.
Malim prstom.
Kušaš.
Ako je slano,
bit će morskih pasa.
Shvaćam.
Nadam se da ih danas neće biti.
Molim te.
Brzo i tiho. Pokušajte ne prskati kad uđete.
-Samo uskoči. -Budite što više poput dupina.
-Uskoči? -Da.
Ima nešto tako iskonsko kod povezivanja s oceanom.
Osjećam to na plaži, dok surfam,
a posebice danas dok plivam s tim divnim stvorenjima
i shvaćam da je ovo i njihov dom.
Ondje su!
Jako se približe!
Hvala na plivanju. Dat ću sve od sebe da more bude čisto.
Malo izvan Sydneyja nalazi se trgovina
i skladište za slanje poštom Flora & Fauna.
Platforma im je jednostavna, tvrtka koja rabi svoju moć za dobro.
Upoznat ćemo osnivačicu
i saznati kako njezina tvrtka pretvara dobro u dobar posao.
Ali prvo ćemo Darin i ja Silom otvoriti vrata.
Evo ga. Bravo.
Nadam se da nije to vidjela.
-Hej, kako si? -Hej. Drago mi je.
-Hej. Darin. -Ja sam Julie.
-Bok. Zac. -Drago mi je. Julie.
-Kako ide? -Dobro došli. Odlično.
Čuli smo dobre stvari o održivosti ovdje.
Hvala. Pokušavamo svijet učiniti boljim mjestom na svoj način.
Gledam na nas kao na platformu neke svrhe.
Tako ja to gledam.
Imamo dobre proizvode, veganske i bez okrutnosti.
Da?
Da, nema testiranja na životinjama i nema životinjskih sastojaka.
To je ono osnovno.
-I samo to zahtijeva mnogo posla. -Da.
-Mnogo istraživanja, proučavanja. -Da.
Dakle, vjerujem da profitabilna tvrtka
može imati i svrhu.
To nisu različite stvari,
već apsolutno mogu i trebaju ići ruku pod ruku.
Volio bih vidjeti što radiš, kako to radiš…
-Da. -Koji su ti proizvodi omiljeni?
-To će potrajati. -Da. Krasno.
-Jeste li ikad probali šampon u pločici? -Da.
Ovo je sjajna marka. Robna marka Kiwi s Novog Zelanda.
Sve proizvode u pločicama i pakiranje se kompostira.
Ako kupite šampon i regenerator, većina je toga voda.
Samo prevozimo vodu.
-Pomiriši -Jako dobro.
Ovo je kuhinjski sprej u koncentratu.
Ovako ga dobiješ, slomiš ga, staviš u zdjelu,
preliješ kipućom vodom i dogodi se magija.
-Ovo sam već vidio. Kondomi. -Hej.
-Prepoznaj ovu kutiju.
-Johnny's. -Da.
Kondomi su veganski, to je…
Nisam ni mislio da je to… Nebitno.
-Kopam rupu pod sobom. -Da, kopaš rupu.
Idemo dalje. Svaki njihov proizvod pomaže smanjiti otpad na neki način,
to je bolji izbor za okoliš
i osigurava poštene plaće i radne uvjete.
Ovdje recikliramo.
Rekli smo svim našim kupcima
da nam pošalju stare boce i mi ćemo ih reciklirati.
I potičemo ih na to.
Dat ćemo im poklon bon od 10 dolara za svaku kutiju koju pošalju.
-Bravo. -Fora.
Moramo to raditi, ali i općenito poboljšati pakiranje proizvoda.
Ponovno puniti iste boce.
Trebali bi mnogo više puniti iste boce.
Kao…
Ljudska vrsta je pametna. Možemo se inovacijama izvući iz ovoga.
Svi razumiju recikliranje.
Bacimo predmet za reciklažu u odgovarajući spremnik.
Učinili smo svoj dio, a taj će predmet
biti prežvakan u golemom stroju i pretvoren u novi proizvod.
To! Recikliranje.
O, dušo.
To je slatka priča, ali bojim se da nije tako jednostavno.
Kako to misliš?
Za staklo, aluminij, papir i karton
reciklaža je prilično jednostavna.
Ali s plastikom je malo kompliciranije.
Većina gradova može reciklira plastiku samo s brojem jedan ili dva.
Sve ostale, od tri do sedam,
morate odnijeti u posebne pogone na reciklažu.
Jer ako ih baciš u koš za smeće,
bit će spaljeno ili završiti na smetlištu.
A plastične folije, fleksibilnu ambalažu, vrećice
i sve tanke stvari poput mene,
obično bacaju sa strane jer zaglavimo strojeve.
Što nam je činiti?
Ovo je veliki korak u pravom smjeru i jedan mali korak za tebe.
Mnogi trgovci imaju kante baš za plastične folije,
a Nature Valley izmislio je prvi omot za pločice
koje možeš ostaviti u trgovini.
Te se kante odvoze u posebna postrojenja za recikliranje tanke plastike,
vrećica i slatkih omota od pločica od žitarica, poput mene.
Tako nas se može reciklirati
i pretvoriti u razne nove, korisne predmete.
-To je sjajno. -Nego što.
-Hej, kamo je otišla? -Bez brige. Vratit ću se!
Naš sjajan tim pakira neke narudžbe.
Pakiranje je uvijek bez plastike.
-Tako je. -Da.
Izračunali smo da smo uštedjeli oko 30 tona ambalaže.
Trideset tona.
To je pet odraslih slonova.
To je vatrogasno vozilo.
Oko 8600 pilića.
To je gotovo 600 000 hrčaka.
Shvatili ste. Ovdje uštede mnogo otpada.
…staklo ili što već. Samo zamotaj.
-Da, to sam već vidio. -Da.
Svaki paket ima rukom napisanu nadahnjujuću poruku.
Napisali smo ih više od pola milijuna.
Nevjerojatno.
Pokrenuli smo inicijativu da i drugi trgovci rabe bolju ambalažu.
Naveli smo sav svoj pribor na stranici i rekli da to slobodno iskoriste.
-Fora. Ljudi su zainteresirani? -Da.
I svojim smo dobavljačima rekli
da nam prestanu slati plastiku.
Radimo jako selektivno.
Kad tražimo proizvode pitamo: „Kako pakirate svoje proizvode?”
Fora.
Uvijek se pitamo možemo li nešto učiniti bolje.
Želite li zapakirati pakete i napisati poruke?
-Naravno. -Apsolutno.
Idemo. Donijet ćemo vam nekoliko kutija. Dobro. Zac je već na tome.
-Evo ga. -Što ćeš… Saviješ ih.
Uguraj ih unutra.
-Možeš ti to. -Da. Sjajno.
Možeš ti to.
Mogu ja to, ljudi!
Tako je. Ne mogu složiti kutiju.
-Beznadan sam. -To je to. Možeš.
Dobro. Znači moraš raditi…
Šuti, Darine. Samo šuti.
Uspjet će. Još malo.
-Je li to to? -Ne.
Zaista nije? Ovo mora ući.
Riješio je slagalicu.
Osjećam veliki pritisak.
Znam što ću napisati. „Žao mi je što vam je kutija svinuta.”
-Hej! -Hej!
Hvala. Tri sata poslije.
Kad pritisneš papučicu…
-Evo ga. -Stavit ćemo ih ovdje.
Savršeno. Sjajno.
I možeš napisati bilo kakvu poruku.
OTVORILI STE PANDORINU KUTIJU LJUBAVI ZAC EFRON
VOLIM ŠTO PODRŽAVAŠ OVU TVRTKU I SVOJE ZDRAVLJE
-Ne mogu je pročitati. -Slatko.
To je to. Zatvorite ih.
-Zatvori ih. -A onda ih šaljemo.
PREKRASNI KUPCI, OVUDA
Ovo je naša trgovina.
-Sve je ovdje. -Da.
Ovdje imamo oko tisuću proizvoda,
ali naravno, sve možemo dobiti straga.
Želim sve.
Imamo sve za ljepotu i zdravlje, a sad i za kućne ljubimce.
Jer i psi mogu imati biljnu poslasticu.
Da. Želim se opskrbiti.
-Želiš? -Da, rado bih.
Pogledaj ovo. Malina, tamna čokolada.
Napravio ih je Brian, 80-godišnji lončar iz Queenslanda.
Izrađuje te keramičke čaše.
To je šampon u pločici. Jako dobar.
Da. Dobro je.
-Uzeli ste stvari? -Hvala na svemu. Fascinantno je.
Ljudi će biti oduševljeni.
Navratite kad god, pakirat ćete kutije.
Da, definitivno.
Preljubazna je.
Koji ti je najdraži dio kod Flore & Faune?
Jedva čekam da se to proširi. Ima smisla.
Pa, tako bi trebalo biti, a činjenica da je to novina…
Nije uobičajena poslovna struktura, a trebala bi biti.
-Ali shvaćaš da izbor može biti drukčiji. -Da.
Zvuči zdravo, čisto i ugodno.
Bilo kad. Stalno.
U malom međugradskom području Sydneya nalazi se uski izlog
sa šarenim natpisom koji ne treba riječi.
Fora natpis.
-Ovo je mesnica. -Sigurno.
Ovo je Fish Butchery, a natpis pokazuje čime se bave.
-Chef! Kako ide? -Hej, kako si?
Jer cilj chefa Josha Nilanda je uzeti dijelove ribe koji se inače bacaju
i iskoristiti ih na najkreativnije načine
uz što manje otpada.
Ovako prikazujemo ribu, što upućuje
na novi stil ribarnica.
Sve smo izložili, tako da kupac uđe
i ne vidi onu naslaganu ribu.
Pokazujemo ljudima najbolje od najboljeg.
Kad dođete po ribu,
možemo izvaditi cijeli proizvod iz hladnjače
i izrezati ga za vas kako želite.
-Pogledaj ovo. -Sjajno.
Ribarnica predstavlja sve ono protiv čega se Darin zalaže kao vegan.
Međutim, pristao je podnijeti nelagodu
kako bi shvatio što rade ovdje i kako to doprinosi smanjenju otpada.
Ovo nije glavna kuhinja.
Jako blizu je nagrađivani restoran s morskim plodovima, Saint Peter.
Došli smo do toga da ljudi kažu: „Želim očnu jabučicu.”
„Želim jesti jetru ili suhu, odležanu ribu.”
Sekundarni dijelovi ribe
postali su istaknutiji i poželjniji od fileta.
Moja supruga Julie i ja odlučili smo otvoriti ovaj posao.
Kulture diljem svijeta, na Bliskom istoku ili diljem Azije
zahtijevaju upotrebu cijele ribe ili cijele životinje.
Oni konzumiraju cijelu životinju iz potrebe.
Koliko se ribe obično baci…
-Oko 55 %. -Pedeset i pet.
-Stvarno? -Kod okrugle ribe.
To je zapanjujuća statistika.
Ako se baca gotovo 50 % ribe koju izlovljavamo…
Da.
…i ne iskorištavamo to, to je užasan sustav.
Zato smo Julie i ja dizajnirali ovakvu ribarnicu.
Kad uđeš, odmah vidiš ribu.
Svježe je ulovljena.
To je trgovina i razmjena dobara.
Ribarnica donosi vrijednost i prodaje meso.
To je ono što radimo. Otuda i naziv.
-Da izvadim ribu? -Da. Volio bih to vidjeti.
Nevjerojatno.
Ovo je plavooka trevalla.
-Vidi je! -Ulovljena u Sydneyu jučer popodne.
Moram maksimalno iskoristiti sve ovo.
Kad čistim ribu, koristim se vrhom noža
jer ako gurneš nož duboko, to je brzi način,
ali tako uništiš sve ono što bi se moglo iskoristiti.
Ovo je srce.
Vidi ti to.
Jako sićušno.
Dobro. Ovu su škrge.
Kad ih izvadimo u jednom komadu, to nam daje mogućnost
da ih razvrstamo kako bismo ih iskoristili do kraja.
Kuham od svoje 15. godine.
Radio sam u mnogo ribljih restorana
i dok sam gledao koliko se toga baca, shvatio sam
da sve to ima svoju vrijednost.
Kad ne skineš sve s ribe,
ne samo da je bezobrazno i nemarno baciti sve u kantu,
već to stvara i poslovni trošak.
To je jetra.
Odlična je pečena na tavi, staviš je na tost s lišćem peršina.
Božanstveno.
Nadmašuje foie gras, pačju jetru.
Nevjerojatno je.
Ovo je želudac ribe.
Temeljito ga očistimo, stavimo ga u rasol preko noći i onda ga kuhamo na pari.
Režemo ih na kolutove, uvaljamo u mrvice i pržimo.
Ovo je oko žutorepe tune.
Izvadimo oči iz tune i izmiksamo ih.
To je vjerojatno četiri ili pet očiju.
Miksamo ih u mikseru, a zatim u to umiješamo tapioku,
kao kreker od kozica.
-Ovo ide u restoran? Mogu li kušati? -Probaj.
Riblje oči.
-Bože. -To je kreker od očiju.
Prekrasno.
-S time je krenula nekonvencionalnost. -Osvježavajuće.
Koji postotak ove ribe završi kao otpad?
Kod ove bih rekao nekih 12 %.
Gotovo 80 % manje otpada. Čak i Darin to mora cijeniti.
Nevjerojatno. Iz te perspektive.
Treba imati na umu da je današnje ribarstvo
apsolutno neodrživo i šteti planetu.
Iako je iskorištavanje više ribe dobro,
činjenica je da i dalje izlovljavamo oceane.
Ovo je žutorepa tuna.
Možemo ih prodavati po odrescima, pa…
Imamo dio koji možemo odrezati. Kosti koristimo za umak
i režemo tradicionalne odreske tune koje svi razumiju.
Ovaj je odrezak s repa pa je pun žila.
Mi izvadimo sve žilave dijelove, usitnimo ih
i napravimo naš cheeseburger.
-To je za tebe. -Stvarno?
To je dvostruki cheeseburger od tune
sa slaninom od sabljarke…
-Odlično miriše. -…krastavcima i senfom.
O, Bože.
Među tri najbolja hamburgera u životu.
Ludo da je nešto tako ukusno napravljeno od nečega što se inače baca.
-Ne mogu vjerovati da je ovo riba. -To je reklama.
Da.
-Tako sočno i ukusno. -Da.
A to je sve od ribe koja bi završila u smeću.
Iako su svi dijelovi ribe očito biorazgradivi,
kad bi svi iskoristili što više toga, to bi pomoglo smanjiti pretjerani izlov.
Morate ovo probati. Reži ovo i probaj.
Da. Nareži.
To je najbolji burger koji sam ikad jeo. Bolje je od mesa.
Povećavanjem iskorištavanja ribe, povećavaju i svoju zaradu,
što opet pokazuje da je ekološki moralno i isplativo.
Očito nisam imao velik utjecaj na vas iz biljnog svijeta.
Ovi dečki
jedu kao da nikad prije nisu jeli.
Nikad nisam vidio sretniju ekipu.
Žao mi je, Darine. Još nema preobraćenika.
-Očito… -Mike nije ni pogledao gore.
Samo kima glavom.
Da.
Ako ste se ikad pitali što radi izvršni producent… Upravo to.
-I krastavčić je odličan. -Da, jest. Bravo.
Svi možemo donositi različite odluke.
Možemo smanjiti potrošnju plastike,
kompostirati ili prijeći na hibrid ili električni automobil.
Svaka mala promjena može učiniti razliku.
Ekipa je naša obitelj.
Ako ekipa to vidi…
Osjeća.
…osjeća i želi se promijeniti,
to je sve.
O tome se radi kod ovakvih promjena.
Počinju kao nešto malo.
Zahtijevaju trud.
Ali onda se prime.
I rastu.
Odjednom se stari načini čine zastarjeli. Gotovo da zaboraviš kako je bilo.
Jer novi načini toliko su bolji.
Jesmo li sposobni učiniti promjene za bolju budućnost?
Ili ćemo nastaviti tretirati planet kao beskrajnu zalihu prirodnih resursa
i kao kantu bez dna za naše smeće?
Ako to učinimo, to bi bila prava šteta.
Priznajemo tradicionalne vlasnike teritorija i starješine
jer čuvaju kulturu domorodačkih naroda.
Prijevod titlova: Veronika Janjić