EN NETFLIX-SERIE
Livet er en oplevelsestur.
-Hvordan gør man? Er det koblingen? -Jep.
Det er fyldt med mange uventede…
Sådan!
…bump på vejen.
Nogle er gode, andre er dårlige.
Man er ikke altid herre over, hvad der sker,
men man er herre over sin reaktion.
Når det virkelig brænder på, viser man sin sande karakter.
Vi vil se nærmere, men fra sikker afstand,
på den tydelige effekt af forbrændingsprocessen.
Vi fik dyr ind med afbrændte fingre og hænder.
Når det er værst, kan denne ødelæggende kraft være katastrofal og livsfarlig.
Her stod vores hus.
Men når den styres ordentligt,
så er den en af menneskehedens største opdagelser.
Vores historie om ild begynder ud for Sydaustraliens kyst,
hvor vi tager en snap sejltur til vores destination.
Et stykke land på 4.400 kvadratkilometer kaldet Kangaroo Island.
I december 2019 faldt der tordenstorme på årets tørreste periode,
og det medførte den største bushbrand i øens historie,
og med ét var 46% af Kangaroo Island nedbrændt.
Moder Natur har ingen samvittighed,
og øens mangfoldige vilde dyreliv
blev decimeret af flammer og røg.
Sam og Dana Mitchell ejer og driver Kangaroo Islands dyrepark,
og da brandene stod på, blev de to
og deres medarbejdere samt andre lokale øjeblikkeligt helte,
da de begyndte på at redde ethvert dyr, som var på afveje eller såret.
Det er to måneder siden brandene begyndte.
Siden da har vi haft lige under 600 dyr i vores varetægt.
Godt 95% af dem har været koalaer.
Sam lod os køre med i hans redningsvogn,
så vi kunne få en forståelse af, hvor voldsomme brandskaderne var.
Alt det her er tydeligvis nedbrændt.
-Er det nyvækst? -Ja.
Det, som ikke var hjemmehørende, overlevede ikke,
men den australske bush har været igennem det før.
Ja, den er skabt til det.
Ja, det var en stor brand.
Wow.
Det er nedbrændt i alle retninger. Der er et lille uberørt stykke.
Jøsses.
Jøsses!
Det er svært at forklare, hvor hurtigt den bevægede sig.
Man kan se de udbrændte områder, men 100 km vest herfra er alt nedbrændt,
og det skete på en nat.
Tænk på, hvor hurtigt den spredte sig.
Det var svært at se, når man fik røg og aske i øjnene.
Selv med briller på sved ens øjne.
Vi har haft én vinter siden branden, så der er vokset lidt grønt op.
Hvert et græsstrå… Alt var sort. Der var bare aske. Sort.
Jorden var ikke rød, den var dækket af aske.
Det er næsten svært at tro på, at det vil vokse ud igen.
Nej.
Da vi undersøgte kadaverne herude,
var der ikke en flue, en myre eller et insekt på dem.
Det var simpelthen alt, som led under det.
Der kommer til at gå mange år, før alt det vender tilbage.
Selv her et år senere er der meget arbejde, der skal gøres.
Ødelæggelsen kan ses så langt øjet rækker og i alle retninger.
Efter at have reddet de overlevende dyr
var næste skridt at få dem rehabiliteret i centret.
Det er over et år siden, og vi har stadig nogen og 20 koalaer,
som lever her i parken efter bushbranden.
-Det var engang over 600, ik'? 650. -Ja, over 650.
Virkelig?
Det var i en kort periode, og vi satte godt 250 fri.
De resterende klarede den desværre ikke.
-Så ud af de 600, så var der kun 250, der… -Ja.
Stedet var ikke bygget til at være et redningscenter, vi var et turistmål.
Før reddede og rehabiliterede vi nogle få koalaer og kænguruer om året.
Da branden indtraf, gik vi fra nogle få om året til 600 på bare to måneder.
Bestanden voksede stødt herovre.
Det blev anslået, at der var mellem 50.000 og 60.000 koalaer.
Nu er der mellem 5.000 og 10.000 koalaer tilbage,
så vi har mistet omkring 80% af bestanden.
Du godeste.
-Sindssygt. -Og kænguruer og krybdyr…
Ja, grunden til at det gik mest ud over koalaerne, var,
at de ikke kunne komme væk herfra.
Goannaerne og slangerne kan søge ly under joden.
Fuglene kan flyve deres vej. Kænguruerne kan hoppe væk.
Men koalaerne sidder helt oppe i de høje træer.
De kan se ilden, men kan ikke komme ned. Og de er ikke hurtige.
De første par uger var nok de hårdeste,
fordi vi fik dyr ind med afbrændte fingre og hænder.
Jøsses.
Vi fandt kænguruer med benstumper to uger efter branden,
som stadig fodrede deres unger.
Det er fantastisk. I blev kastet ud i storhed.
-Ja. -Vi fik noget at se til.
Vi har en, I skal møde. Det her er Mickey.
Hun er en af parkens dyrepassere.
-Og det er Pearl, hun bærer på. -Du godeste.
Pearl er en af dem, vi reddede fra branden.
Hun vil gerne putte.
Hun er nok en af de tilbageværende, der…
I må godt klappe hende.
Meget gerne!
Hun er en af de tilbageværende koalaunger, der blev allermest forbrændt.
Ja, lige her.
Alle fire poter og mellem ørerne.
Mickey arbejde en hel del med mig under branden.
Hun passede ungerne, gav dem flaske og alt sådan noget.
Pearl er helt sikkert en af vores særlige små piger.
Hvem er en god koalabjørn? Det er du!
Åh, ja!
Jeg tager Pearl med indenfor. De er ikke så glade for solen.
Virkelig? De prøver at holde sig afkølet.
Vi går indenfor, så kan I hilse på Pearl derinde.
-Hej, søde. -Hvad synes I?
-Hvor er de seje. -Ja.
Denne vej. Vi skal ind, hvor det ikke er så varmt.
Hvad vejer hun? Fem kilo?
-Deromkring. -Lige under fem.
-Bliver hannerne op til 15 kg? -Ja, vi har en stor dreng.
Lad mig vise jer ham. Han vejer kun 11, men han er en ordentlig klump.
Wow.
Pas på, hvor I træder. Der løber kænguruunger rundt.
-"En ordentlig klump" ligesom dig. -Tak.
Dette øjeblik har vi glædet os til.
Vi er på Kangaroo Island, og vi skal til at se kænguruer.
Herinde foregår al rehabilitering.
-Du godeste. -Wow.
-Hej. Jeg vidste ikke, at I lagde jer. -Må jeg gå hen til dem?
Ja, selvfølgelig. Sam kommer med lidt mælk til dem.
-Jeg har aldrig set jer ligge ned. -Hej.
Hej, makker.
-Denne lille pige fik vi ind i går. -Hej, lille skat.
Hun er ikke i god stand.
Og det er lille Grace bag os.
Hej, skat.
Smuk lille pige. Hun er ret eventyrlysten.
Hvis I vil, så ryst dem her.
Den her er til den mindste kænguru bag dig.
-Den her er til den større. -Værsgo.
Hej, skat.
-De bliver lidt distraheret. -"Det er en anden, som har min flaske."
Det er definitionen på at have en gulerod hængende. Kom her.
Begge disse piger var i trafikuheld.
Begge mødre blev desværre kørt ihjel,
men heldigvis er ungerne godt beskyttet i pungen, når de bliver ramt.
Perfekt balance. Ah, du snyder med halen.
Jeg kan høre ham fordøje.
-Drikker den? -Hans mave.
Koalaunger og kænguruunger kaldes begge for joeys.
Det gør alle pungdyrsunger faktisk.
Pigerne skal i seng igen. Hold posen, så bør de smutte ned i den.
Jerry ligger allerede ned.
Hold den åben, og så bør de smutte ned i den.
Så kan de putte, og så hænger vi dem op.
Vil du herned?
Kom så.
Måske. Nej.
Tror hun, at det her er…
Sådan.
Ja, posen får dem til at tro, at de er i deres mors pung.
De skal lige rystes på plads.
Se, hvad jeg har. Hun vil også herned.
-Hun er klar. -Vil du herned?
Næ, åbenbart ikke.
Afvist.
-Vilde dyr. -Ja.
Hvor sjovt.
Darin er i den grad en joey-hvisker.
Skovbrande kommer til at ske.
Man skal ikke være forberedt på noget uventet, men noget uundgåeligt.
Og klimaforandringerne gør,
at hver sommer bliver brandene større, og de spreder sig hurtigere.
Sam, Dana og andre i området presser på for en bedre infrastruktur fremadrettet.
Det er primært koalaer og kænguruer, som bliver reddet her.
De er nuttede, og derfor er folk mere motiverede til at redde dem.
Donationerne går dog til alle de dyr,
som de er i stand til at redde og rehabilitere.
-Det inkluderer ham også her. -Yordi.
Zac. Rart at møde dig.
-Hej. Darin. -Rart at møde dig.
Sejt.
Hun er tre år, så hun er baby.
Wow.
Hvor mange krybdyr fik I ind?
Australien har altid måttet håndtere brande.
Aboriginerne brugte ild til at kultivere jorden med.
Nogle planter her er modstandsdygtige mod ild. Uden ild vil de ikke blomstre.
Disse dyr er vokset op med ild.
Dyr som den sorte glente bruger ilden til sin fordel.
Hvis en sort glente ser røg, vil den fare derhen.
Han ved, han kan få stegte firben og slanger.
Han behøver ikke jage. Han kan få sig noget grillmad.
-Wow. -Se der.
Wow.
Er du klar til et nærbillede? Se dit spejlbillede.
Den har ikke bidt nogen i denne uge, så…
-Sejt. Wow. -Godt gået.
-Tak. Det var fedt.
-Tak. -Godt gået.
Det er hjerteskærende at se følgerne af skovbrandene,
men det er opløftende at se lokalsamfundet redde
store dele af dyrelivet på Kangaroo Island.
Ved du, hvordan man ser forskel på en han- og hunkænguru?
Hunnerne har punge.
Hovsa! Jeg er ikke ekspert, men det er vist en hankænguru.
De australske bushbrande fra 2019 til 2020 blev døbt "den sorte sommer".
Hundredvis af skovbrande nedbrændte 19 millioner hektar land.
Det er 20% af landets skove og tusindvis af bygninger og hjem.
Det var den mest ødelæggende skovbrand, man har målt i landet.
Det anslås, at den forårsagede skader for 103 milliarder dollars.
Vi skal møde en familie, der mistede deres hjem, deres gård og dyrehold.
Alt brændte ned til jorden.
Trods Tom og Stephanie Wursts tab, udtrykker de håb og positivitet,
mens de langsomt genopbygger deres liv og en bedre fremtid for deres tre børn.
-Hej, Steph. Rart at møde dig. -Det var her, vores hus stod.
Herinde.
Det blev bygget i 1950'erne, så det var godt 70 år gammelt.
Vi var faktisk lige blevet færdige med at renovere det.
-Åh nej. -Havde I lige…
-Virkelig? -Ja.
Det var lige blevet, som vi ville have det.
Branden kom forbi den 3. januar,
og vi havde slet ikke forventet, at den ville komme helt herhen.
Jeg tror, det var min fjerde evakuering.
Jeg fik nok ikke pakket så meget, som jeg burde.
-Det er spøjst. -Ja.
Hvad er vigtigt? Dine børn og nogle få sager.
Nemlig.
Så længe folk er i sikkerhed…
Ja.
Det er vigtigst i mine øjne.
Jeg ved ikke, om I ved det,
men jeg har været udsat for samme elendighed.
I slutningen af vores første sæson mistede jeg alt.
Det er svært at håndtere.
I starten var vi i chok, for der var intet tilbage af vores gård, af vores udstyr.
Der var ikke engang en hammer. Intet.
Dyreholdet var det sværeste for mig. Vi mistede mange dyr.
Jeg tror, at op mod 60.000 husdyr brændte ihjel.
Ja.
Og det tal er nok i underkanten.
Bare det at se dyrene lide og skulle håndtere det var…
Men lokalsamfundet var fantastisk. Antallet af folk, der kom for at hjælpe
i de første par dage, var utroligt.
Det gør en ret ydmyg.
Jeg tænker: "Kan vi nogensinde gengælde alle i verden?"
Folk fra hele verden har gjort så meget for os.
Det var som at få et stort, varmt kram af alle i vores samfund.
Lokalsamfundet var en stor hjælp for Tom og Stephanie,
da de langsomt kom på benene igen.
Og Stephanie blev kort efter en stemme for de jordejere,
som havde lidt lignende tab.
Stephanie vidnede endda foran en australsk senatskommission
for tale for brugen af urbefolkningens metoder til at styre brandene
og andre naturbeskyttende tiltag.
Det var et logistisk mareridt,
fordi alle havde mistet det meste af deres udstyr,
så der var ikke meget udstyr, som man kunne bruge på farmen.
Hvad var planen med kvæget? Kunne I redde nogen af dem?
Vi mistede omtrent halvdelen af vores dyrehold.
Heldigvis fandt nogle af dem nogle lommer af land og blev reddet.
Men det var altså hårdt at skulle tage sig af dem bagefter,
fordi hegnet var brændt ned, og dyrene gik i alle retninger.
Den største bekymring var, at der intet foder var.
Der var intet græs, intet hø. Vi mistede vores afgrøder, høet, alt.
Så der var intet foder til dem.
Føler I, at det har bragt jer to og familien mere sammen?
Ja. Der har dog været op- og nedture.
Ikke sandt, Jack?
Selvfølgelig.
-Der var ikke kun nedture. -Det har ikke været let.
Der har været vanskelige tider.
-Der har også været rigtig gode tider. -Ja, det har der også.
Nu skal vi more os.
Tom og Stephanies søn, Jack, vil lære mig at køre
denne store, røde traktor.
Åh, ja!
Det kommer ikke til at gå godt.
Han får det til at se let ud.
Der er kun plads til to heroppe, så den her må Darin sidde over.
Ja, fin løsning. En dirtbike. Perfekt.
Vis Zac, hvordan man gør.
Sådan. Wow, der mange håndtag.
Held og lykke, Zac!
-Hvordan gør man? Er det koblingen -Ja.
Du vil som regel… Skub den hen på "fremad".
-Jep. -Sådan. Kører vi fremad nu?
Kobl ud.
-Kobl ud? -Og sæt den i første.
Sådan!
Lad os se, hvor hurtig den er.
Det er vist fjerde.
Vi ses!
Hold godt fast.
Der fik jeg dem. Sådan. Tak, sensei.
Bak.
Vi kørte vist over noget.
Hej!
De ser sultne ud.
Her er lidt fakta. En ko spiser i gennemsnit 11 kilo hø om dagen.
Jeg siger det bare.
Sikke en dag.
Det kan de godt lide.
Skal vi slukke for den, mens køerne spiser?
Ja.
Sådan.
Det var utroligt tilfredsstillende, og det er ikke traktorkørslen, jeg mener.
Selvom det var ret sejt.
Du er Maverick, jeg er Goose.
Det er fra en film, du ikke har set endnu, men som du vil elske en dag, Top Gun.
For et år siden mistede familien alt.
Men det var bare genstande, og de havde hinanden.
Nu er de ved at komme på fode igen med flere kvæg og måder at fodre dem på.
Nu kan de igen gøre det, de elsker, sammen.
Det er slut med film.
-Du kom da ikke til skade. -Til farmen. Tak.
-Vi ses. -Hvor er I bare søde.
Tak, fordi I kom. Det var en sjovt at have jer på besøg.
Tak, fordi vi måtte komme.
Tillykke, venner.
Det moderne samfund kan lære meget af fortidens traditioner og metoder.
Ovenpå brandenes ødelæggelser her i Australien
er det afgørende, at vi lytter til det, de har at sige.
I dag skal vi lære teknikken kold ild eller kulturel afbrænding
af Gerringongs brandkorps.
Denne teknik er tusindvis af år gammel, og den blev skabt af aboriginerne
for at håndtere mulige skader fra skovbrande.
Jeg er vokset op i Californien, så jeg kender til brandbælter,
som er en lignende idé.
Det bliver interessant at se, hvordan aboriginerne gjorde det.
-Bliver du nervøs, inden du skal til det? -Nogle gange.
Det afhænger af, hvor stort et område, vi skal brænde.
Jeg var engang ved at blive ildspåsætter…
…da jeg ville tænde et bål med benzin,
og det eksploderede.
-Jeg var omgivet af ild. -Ja.
Jeg mistede mine øjenbryn og øjenvipper. Jeg fik taget nogle sjove skolefotos.
Nej, vi viser ikke det skolefoto.
Det lader til, at skovbrandene bliver værre. Men hvorfor?
-Wow. Hvad laver du her? -Jeg har været her hele tiden.
Siden tidernes morgen har lyn slået ned og sat ild i bushen.
Skyldes de seneste brande ikke global opvarmning?
Global opvarmning er ikke skyld i de enkelte skovbrande,
men de højere temperaturer gør, at brandene sker oftere og bliver større.
Hvad er forskellen?
Den stigende mængde CO2 i atmosfæren gør,
at gennemsnitstemperaturen på Jorden stiger.
Temperaturstigningerne forårsager længere og varmere brandsæsoner,
også kaldet somre.
Årstidens varme skaber får jorden, træer og planter til at tørre ud,
og så er de mere sårbare overfor sygdomme.
Den tørre og døde vegetation er som benzin, der let kan antændes.
Lyn er normalt den naturlige årsag til brande,
og de højere temperaturer medfører cirka 10% flere lynnedslag per grad.
Hvorfor skaber naturen i det hele taget skovbrande?
Det er sådan, naturen holder skoven sund på.
Brande rydder underskoven, og området efterlades sundere.
Der er altså større chancer for antændelse af dybest set tørret benzin
og en længere sommer, som det kan ske i.
Så det er derfor, vi ser mere ødelæggende skovbrande verden over, år efter år.
I USA er mellem 80 og 90% af skovbrandene forårsaget af mennesker
som skødesløse campister, defekte elledninger og ildspåsættelse.
Apropos. Skoven er sund igen, så du må hellere slukke mig.
Ja. God idé.
Farvel!
Aboriginernes brug af ild til at håndtere skoven med
går titusindvis af år tilbage.
Idéen bag er ret ligetil.
Små brande i små områder af underbushen
fjerner skovens naturlige benzin til skovbrande.
Til gengæld bliver jorden mere frugtbar, og de større træer kan overleve,
hvis og når den næste brand opstår.
Markør.
Vi stiger ud her.
Traditionelt set tror aboriginerne,
at afbrændingerne har en åndelig forbindelse med jorden. Med god grund.
De bruger det kraftfulde element ild til at beskytte deres hjem.
Kolonisterne vægrede sig ved konceptet, men blev senere forundret over det,
for det virker skørt, men det virker.
Filmcrew og alle jer andre, lad mig vise jer noget.
Så I ikke render ind i den, som jeg gjorde.
Herovre har vi en rede med grønne myrer.
De svider som ind i helvede.
Wow. Grønne myrer.
Jeg har aldrig hørt om grønne myrer. De er sikkert meget værre end røde myrer.
Sejt.
Nu skal vi til at påsætte en brand.
Brandkorpset her har uddannelsen, tilladelserne og udstyret til det.
Ingen bør forsøge dette på egen hånd.
Nedfaldne grene ryddes ved de sunde træstammer,
så brandens følgeskader minimeres.
-Lad os gøre det. -Ja. Lad os.
Selve antændelsen foregår på ceremoniel vis.
Clarence vil lave den første antænding på den mest traditionelle måde.
Uden brug af lighter eller tændstikker.
De laver ild ved at gnide en pind mod et stykket træ.
Du kan få lov til at prøve først.
-Sådan? -Du er et naturtalent.
Det ryger allerede.
Åh, ja.
-Nej. Hold den samme sted. Du skal ikke… -Ok.
Sådan har man gjort det i titusindvis af år,
og det er derfor, at træer som dette stadig står her.
Godt. Jeg puster forsigtigt på det.
Nu.
Se lige de **** myrer.
-De er over det hele. -Velkommen til North Queensland.
Sådan.
Det er tosset. Vi gør jo det modsatte af,
hvad man bør gøre med ild i en skov.
-Wow. -Godt.
Jeg må minde mig selv om, at traditionen er tusindvis af år gammel.
Når flammen er antændt, bruger de tændstikker,
som er af træ, så de holder næsten traditionen i hævd.
Dette gør de igen og igen i løbet af dagen.
Dette er en markant anden oplevelse med ild.
Ilden bliver anset som en ven, en partner, et værktøj,
der forhindrer vilde skovbrande i at ødelægge skoven og livet i den.
Kulturel afbrænding foregår langsomt,
og derfor har dyrene mulighed for at komme hurtigt væk fra ilden.
Det vil også fremme græsvæksten, som opstår i områderne med åben skov.
Det giver kænguruer og andre dyr mulighed for at græsse på de nye skud og…
Nulstiller I på en måde jorden?
Ja, vi nulstiller jorden og noget af vegetationen,
der har brug for ild for at spire.
Det er ret nyt, at moderne aboriginere engagerer sig i brandværnet,
men det er en tiltrængt stemme for processen og lokalsamfundet.
Vi har brændt steder, der ikke har været i brand i 30 år.
Jøsses.
Det er 30 års benzin, der bare ligger der.
Det vil ende i en forfærdelig skovbrand.
-Det bliver til en skovbrand en dag. -Det vil bare antænde, ja.
Det er interessant. Man skulle ikke tro, at det er godt for skoven, men det er det.
Ja, folk er nok ikke helt klar over, at ild også kan være landets helbreder.
Ild som en helbreder. Det er et utroligt koncept.
Det her påvirker mig meget,
fordi mit hus i Californien gik tabt i en brand,
og jeg føler, at hvis det her var blevet gjort,
så kunne den store brand, der ødelagde alt, være blevet forhindret.
Jeg synes, det er en proaktiv ting, som vi burde lære af urbefolkningen.
Ja.
Jeg er meget taknemmelig for denne oplevelse.
Ilden brænder i en times tid og rydder underskoven,
og så dør den ud af sig selv.
Cirka 7 hektar blev ryddet i dag.
Takket være frivillige som dem her,
vil traditionen blive givet videre til den næste generation.
Denne ældgamle aborigine ceremoni er en holistisk tilgang,
der tager højde for alt i miljøet.
Hvilke træer der vil blive brændt, underskoven, som fungerer som benzin,
og retningen, som vinden vil føre ilden.
Hvis denne tilgang bredes ud, vil det medføre mere bæredygtighed
og beskyttelse af skovens dyreliv her i landet og i andre lande.
Det er myrerne.
Ja. Grønne myrer?
De kan være ret bidske.
Når alt virker fryd og gammen…
Av! ****!
…dukker de grønne myrer op.
-Hvor kommer de fra? -Din nakke.
Selvfølgelig skulle det ske!
Lad os komme væk.
De bider godt til.
Markør.
En mere positiv del af vores rejse ud i ild og røg
har ført os til denne smukke strand syd for Sydney,
hvor vi skal møde en kok, som er gået fra det traditionelle køkken…
Hold da op!
…til at være i ilden.
Dette er kokken Lennox Hastie, en anerkendt kulinarisk kunstner,
som medvirker i Chef's Table: BBQ.
Og i hans verdensklasse restaurant, Firedoor,
bruger han hverken en eller et komfur. Ingen gas eller el.
Han har perfektioneret kogekunsten med sin yndlingsingrediens, træ.
Heldigvis har han taget sit køkken med hen til os
her ved Stillehavet, så han kan lære os at lave mad over ild.
-Fantastisk. -Hej.
-Zac. Rart at møde dig. -Hej, kok.
-Darin. -Velkommen til udekøkkenet.
-Wow! Se lige det arrangement. -Helt utroligt.
Det har brændt i nogle timer. Nu er der gløderne tilbage.
Når man arbejder med ild, skal man være på forkant med tingene.
Det første, man gør som kok, er et tænde op i et bål og tage den derfra.
Giver de forskellige træsorter forskellige scenarier for ilden og varmen?
Ja, man ser variationerne i træet,
om det er frugttræer eller noget virkelig intenst.
Som base bruger vi en eukalyptustræsort, som kaldes for jernbark
som er et af verdens mest kompakte træer.
-Wow. Mærk engang. Det er som en mursten. -Ja. Det er næsten forstenet.
Ja, det er sværere at antænde, men varmen bliver intens over længere tid
til forskel fra almindeligt drivtømmer, man finder på stranden. Superlet.
Man skal forstå, hvilken slags varme, de enkelte træsorter giver,
men også hvilken smag, duft og aroma, der karakteriserer træet.
Hvornår satte du dig for at bruge ild?
Jeg har, og det har vi nok alle, et barndomsminde om mad over bålet,
hele tanken om at samles om noget, man vil fejre.
Men som kok lykkedes det mig at finde en grillrestaurant
i de baskiske bjerge for mange år siden, 15 eller 16 år siden.
-Hvor er det? -I Nordspanien.
-Wow. -Ja.
Det er en baskisk tradition at grille.
Overalt i verden er der lommer med traditionelle kulturer.
Bastionerne. Vogterne af traditionerne,
der forsøger at holde fast i det, da det er en del af kulturen.
Det gør os til os.
Lavede du mad med dem?
Ja. Jeg var der i et år, og jeg forelskede mig i stilen,
og jeg tilbragte de næste fem år der og sugede til mig,
og jeg lærte så meget som muligt.
Og jeg prøvede mig primært frem.
At lave mad udendørs er så primalt.
Man skal forstå, at man selv er en ingrediens.
Man er en del af processen. Det her er en interaktiv sport.
Jeg er vild med det, du lige sagde.
-Du er en ingrediens i hele denne proces. -Det er sejt.
-Ja. -Vi har nogle lækre rejer.
Det er grundlæggende rejer på grillen.
Fedt.
Det er nogle små rejer, lokalt fanget op ad floden.
Jeg sprayer dem med vindruekerneolie.
Neutral smag, meget høj temperatur.
De skal bare have det, de har brug for.
De skal ikke smøres i eller vendes i olivenolie.
Jeg ved ikke, om I selv griller, men mange har fortalt mig:
"Det hele står i flammer." De har smurt olivenolie på.
-Det er min erfaring. -Nemlig.
Pludselig står flammerne op, og man tænker: "Åh, gud."
Alle panikker over ilden. "***! Hvad sker der? Det er sindssygt!"
Der lidt chili og hvidløg i. Lidt portulak.
Det smukke ved det er, at man lærer ved at gøre det.
Jeg gør det for at komme tæt på ingredienserne,
men også fordi hver dag er lidt forskellig.
Når det er blevet varmt, lægger vi pipierne på.
Lækkert. Hvad er forskellen på en pipi…
-En pipi? -…og andre skaldyr?
Da jeg ankom til Australien, boede jeg på østkysten.
-Jeg gravede pipier op med fødderne. -Det har jeg også gjort ved et uheld.
Pipierne dukker op mellem tæerne.
Man tænker fejlagtigt, at…
Pipier blev brugt som madding og blev ikke betragtet som mad.
Men i urbefolkningens kultur var det noget, man bare spiste.
Hvis man kigger i de 60.000 år gamle møddinger,
finder man østers og pipiskaller.
-Wow. -Det er en lækker kilde til mad.
Lidt lækkert hvidløg.
Jeg glæder mig. Det ser lækkert ud.
Det skal blandes sammen.
Smagen af røgen fra træet, grøntsagerne, rejerne og hvidløget blandes.
-Perfekt saltet. -Hele rejen med hovedet på.
-Lækkert. Et strejf af nødder. -Du godeste.
Pipierne åbner sig.
De rækker tungen ud.
Få indsamlet safterne fra dem, for det kan man lave en lækker sovs af.
Bruger du smør eller lignende?
Nej, det bruger jeg ikke længere i min madlavning.
-Virkelig? Slet ikke? -Ja.
Når man bruger ild, så synes jeg, det overdøver de naturlige ingredienser.
-Wow. -De er meget mere…
De smage bliver fremhævet bedre
af forskellige typer af olivenoliers frugtsmag.
Nu vil jeg lave noget mad til min veganerven.
-Hvad siger du til grillet salat? -Kom med det.
-Ja? Sejt. -Ja.
Det har jeg aldrig smagt. Har du?
-Zac, vil du smage? -Ja, tak.
Det smager helt perfekt.
Når man smager det, tænker man: "Du godeste, hvad er det for trolddom?"
Det er bare kunsten at lave mad over ild.
Glæder du dig?
Det bliver nok de bedste salatblade, du nogensinde har smagt.
Du skulle helt til Australien for at smage grillet salat.
Hvor fint. Når vi laver madindslag, så er der ingen, der laver mad til Darin.
Han kigger bare på mig spise.
-Man skal lave mad… -Han sidder pænt og venter. Sødt af dig.
-Man skal lave mad til alle. -Ja.
-Ingen skal sidde udenfor ved ilden. -Tak.
Se det engang. Wow.
-Wow. -Fedt.
-Wow. -Det er en smuk ret.
Vi ses senere.
Han mente det. Ingen sidder udenfor.
Det smager helt perfekt.
Den sidste ret, som Lennox laver, giver minder om hans tid
på Michelinrestauranten i Nordspanien, paella.
Og hvis Darin ikke blev mæt af salaten, så er dette en vegansk ret.
Kok Hasties dyrefri udgave af den traditionelle spanske ret
er perfekt til at brødføde en forsamling.
Især en, som har filmet hele dagen.
I takt med at solen går ned, bliver bålet et samlingssted,
der giver lys og varme til vores gruppe.
Efter at have set de ødelæggelser, som ilden havde forårsaget…
…så er det rart at se, hvordan flammerne kan møde folks grundlæggende behov.
Ligesom med alt andet i naturen
så skal dette kraftige element også behandles med forståelse,
påskønnelse og respekt.
TAK, BRANDMAND
DEDIKERET TIL REDNINGSFOLK VERDEN OVER
Down to Earth anerkender de traditionelle ejere af Australien.
Vi respekterer aboriginernes og øboernes minder,
traditioner, kulturer og håb.
Tekster af: Philip Olsen