NETFLIX-SARJA
Elämä on kyyti.
Mikä kikka tässä on? Onko tämä kytkin? -Jep.
Se on täynnä odottamattomia…
No niin!
…pomppuja.
Osa hyviä, osa huonoja.
Vaikkemme voikaan hallita tapahtumia,
voimme vaikuttaa suhtautumiseemme.
Nämä kuumottavat hetket paljastavat todellisen luontomme.
Tarkastelemme lähemmin, mutta turvallisen matkan päästä,
palamisprosessin näkyvää vaikutusta.
Tänne tuli eläimiä, joiden sormet tai kädet paloivat pois.
Pahimmillaan tuhovoima voi olla musertava ja tappava.
Talomme oli tässä.
Mutta kun tulta hallitaan taidolla,
se on ihmiskunnan suurimpia keksintöjä.
Tarinamme tulesta alkaa Etelä-Australian rannikolta.
Otamme nopean venematkan kohteeseemme.
Se on 4 400 neliökilometrin maamassa nimeltään Kengurusaari.
Joulukuussa 2019 -
ukkosmyrskyt vuoden kuumimpana ja kuivimpana kautena -
sytyttivät saaren historian suurimmat maastopalot.
Ja niin 46 % Kengurusaaresta paloi.
Luontoäiti toimii vailla omatuntoa.
Saaren monimuotoinen villieläinpopulaatio -
tuhoutui savun ja liekkien keskellä.
Sam ja Dana Mitchell pyörittävät Kangaroo Island -villieläinpuistoa.
Ja tulipalon edessä -
pariskunnasta, työntekijöistä ja muista paikallisista tuli sankareita.
He alkoivat pelastaa vahingoittuneita ja eksyneitä eläimiä.
Tulipaloista on nyt kaksi kuukautta.
Sen jälkeen olemme ottaneet vastaan vajaat 600 eläintä.
Niistä noin 98 % on koaloja.
Sam vei meidät ajelulle pelastusautolla.
Näemme, miten kattavasti tulipalo tuhosi maata.
Eli tämä kaikki paloi.
Onko tuo uutta kasvua? -On.
Mikään vierasperäinen ei selvinnyt tulipalosta.
Australialainen pensaikko on kokenut sen ennenkin.
Se on siihen tehty.
Tulipalo oli valtava.
Joka suunnassa paloi. Pikku läntti alapuolella selvisi.
Voi jeesus.
Ei hitto.
Sen vauhtia on vaikea selittää.
Näemme, mitkä alueet paloivat.
Mutta kun ajaa 100 km länteen, se kaikki paloi yhdessä yössä.
Silloin tajuaa, kuinka nopeasti tuli eteni.
Oli vaikea nähdä savun ja tuhkan lähestyessä.
Silmiä kirveli suojalasienkin kanssa.
Nyt on kulunut yksi talvi tulipalosta ja laidun alkaa vihertää.
Kaikki oli ruohoa myöten mustaa. Pelkkää tuhkaa.
Tämäkin punainen maa oli tuhkan peitossa.
On melkein käsittämätöntä, että elämä voisi palata.
Niin.
Tulimme tänne tarkistamaan ruhot.
Alla ei ollut kärpäsiä, muurahaisia tai ötököitä.
Kaikki meni. Tuho kosketti kaikkia.
Menee vuosia ennen kuin eläimet palaavat.
Vuoden päästäkin työtä on valtavasti.
Tuho ulottuu silmänkantamattomiin -
ja joka suuntaan.
Kun eloonjääneet oli pelastettu,
eläimet tuotiin keskukseen toipumaan.
Reilun vuoden jälkeenkin puistossa asuu parisenkymmentä koalaa.
Eikö niitä ollut reilut 600? -Joo, yli 650.
Oikeasti?
Ne tulivat kerralla. Olemme vapauttaneet noin 250.
Valitettavasti loput eivät selvinneet.
Eli 600:sta vain 250…
Niin.
Meitä ei rakennettu pelastuskeskukseksi vaan turistikohteeksi.
Pelastimme ja kuntoutimme joitain koaloja ja kenguruja vuosittain.
Tulipalojen myötä lukumäärä kasvoi kuuteensataan -
vain kahdessa kuukaudessa.
Täällä oli kukoistava populaatio.
Koaloja oli arvioiden mukaan 50–60 000.
Nyt niitä on jäljellä 5 000–10 000.
Menetimme siis noin 80 % populaatiosta.
Herranjestas.
Hullua. -Kengurut ja matelijat…
Koaloja löytyi luultavasti eniten,
koska ne eivät päässeet pakoon.
Goannat ja käärmeet menevät maan alle.
Linnut lentävät ja kengurut pomppivat pois.
Koalat ovat suurten puiden latvoissa.
Ne näkevät tulen lähestyvän, eivät pääse alas, eivätkä ehtisikään.
Ensimmäiset viikot olivat luultavasti rankimmat.
Meille tuli eläimiä, joiden sormet tai kädet paloivat pois.
Voi luoja.
Löysimme kenguruja, joiden jalat olivat tyngät pari viikkoa tulipalon jälkeen.
Ne imettivät yhä poikasiaan.
Uskomatonta. Teitte jotain merkittävää.
Niin. -Kiirettä piti.
Haluamme esitellä jonkun. Tämä on Mickey.
Hän on puiston eläintenhoitajia.
Olkapäällä on Pearl. -Voi herranjestas.
Pearl pelastettiin tulipalosta.
Se tykkää olla sylissä.
Se on yksi jäljellä olevia…
Sitä saa silittää.
Kyllä, kiitos.
Se on yksi jäljellä olevista, joka paloi poikasista pahiten.
Tässä näkyy.
Kaikki neljä tassua ja korvien yli.
Mickey oli apunani tulipaloissa.
Hän huolehti poikasista ja syötti niitä pullolla.
Pearl on erikoistyttöjämme.
Kuka on kiltti koala? Sinä olet.
Voi että.
Viedään Pearl sisälle. Ne eivät viihdy auringossa.
Aijaa? Onko viileässä kivempaa?
Mennään sisään ja moikataan Pearlia siellä.
Hei, kulta. -Siellä juoksentelee kengurujakin.
Mennään sisälle viilentymään.
Painaako se viitisen kiloa?
Suurin piirtein. -Vähän alle.
Ja urokset jopa 15? -Meillä on yksi iso jässikkä.
Voin näyttää. Se painaa 11 kiloa, mutta on vaikuttava möhkäle.
Varokaa jalkojanne, täällä juoksentelee kengurunpoikasia.
Vaikuttava möhkäle, kuten sinä. -Kiitti.
Tätä hetkeä olemme odottaneet.
Olemme Australian Kengurusaarella ja näemme pian kenguruita.
Sisällä eläimet kuntoutetaan.
Voi herranjestas.
Moi. En tiennyt, että makoilette. -Voinko lähestyä?
Totta kai. Samilla on niille maitoa.
En ole nähnyt teidän makaavan. -Hei.
Hei, kamu.
Tämä pikkutyttö tuli eilen.
Hei, kultapieni.
Se on aika huonona.
Ja takana on pikku-Grace.
Hei, pieni.
Kaunis pikkutyttö. Seikkailijaluonne.
Ravistakaahan tästä.
Tämä on pienemmälle kengurulle takanasi.
Ja tämä isommalle. -Olepa hyvä.
Hei, muru.
Niiden huomio herpaantuu.
"Joku muu sai pulloni."
Tässä heilutellaan porkkanaa nenän edessä. Tule tänne.
Molemmat tytöt tulivat tieonnettomuuksista.
Molempien äidit kuolivat kolarissa.
Mutta onneksi poikanen on pussissa hyvässä tallessa.
Täydellinen tasapaino. Ai, nojaat häntään.
Kuulen ruoansulatuksen.
Juontiäänet. -Mahan.
Sekä koalan että kengurun poikasia kutsutaan joeyksi.
Kuten kaikkia pussieläinten poikasia.
Tytöt ovat valmiita unille.
Pidelkää pussia, ne sujahtavat sinne.
Jerry makaa jo.
Pidelkää pussia auki, niin ne käyvät nukkumaan.
Sitten ripustetaan pussit.
Tuletko sisään?
Tule vain.
Ehkä. En.
Se luulee, että tämä on…
No niin.
Se jäljittelee emokengurun pussia.
Niitä pitää vähän ravistaa.
Katso, mitä sain. Toinenkin haluaa.
Nyt se varmaan tulee. -Tuletko tänne?
En. Ei kai sitten.
Evätty.
Villieläimet. -Niin.
Mahtavaa.
Darin on todellinen joeykuiskaaja.
Maastopaloja tapahtuu.
Emme varaudu yllätyksiin vaan vääjäämättömään.
Ja ilmastonmuutoksen myötä tulipalot kasvavat kesä kesältä -
ja etenevät nopeammin.
Sam, Dana ja muut paikalliset peräänkuuluttavat infrastruktuuria -
tulevaisuuden varalle.
Koaloja ja kenguruja pelastetaan täällä eniten.
Söpöjä ja pörröisiä eläimiä suojellaan hanakammin.
Hyväntekeväisyyslahjoituksilla autetaan silti kaikkia olentoja,
joiden kuntouttamiseen on välineet.
Sama koskee tätäkin kaveria. -Yordi.
Zac, kiva tavata.
ELÄINTENHOITAJA
Terve, Darin. -Kiva tavata.
Siistiä.
Se on vasta kolmevuotias, vauva.
Montako matelijaa otitte?
Australiaa on hoidettu tulella ainiaan.
Niin aboriginaalit hoitivat maata.
Osa kasveista kestää tulta, eivätkä kuki tai siemennä ilman.
Eläimet ovat tottuneet tuleen.
Osa, kuten haarahaukka, käyttää tulta edukseen.
Kun haarahaukka näkee savua, se liitää paikalle.
Siellä on palaneita liskoja ja käärmeitä.
Ei tarvitse metsästää, sen kuin menee apajille.
Aikamoinen.
Valmiina lähikuvaan? Katsokaa. Siellä näkyy heijastuksesi.
Se ei ole purrut ketään tällä viikolla.
Kiva. -Hienosti meni.
Hyvä. -Olipa hauskaa.
Kiitos. -Hyvin tehty.
Niin sydäntäsärkeviä kuin maastopalon seuraukset ovatkin -
on innostavaa nähdä yhteisön pyrkimykset -
pelastaa mahdollisimman paljon saaren villieläimistä.
Mistä tietää, onko kenguru uros vai naaras?
Naarailla on pussi.
En ole ekspertti, mutta tuo lienee uros.
Australian maastopalokautta 2019–2020 nimitetään mustaksi kesäksi.
Sadat tulipalot polttivat 19 miljoonaa hehtaaria maata.
Se on 20 % maan metsistä, sekä tuhansia rakennuksia ja koteja.
Se oli maan historian tuhoisin maastopalokausi.
Tuhojen rahallinen arvo oli 103 miljardia dollaria.
Tapaamme perheen, joka menetti kotinsa, viljelysmaansa ja karjansa.
Kaikki paloi maan tasalle.
Menetyksistään huolimatta Tom ja Stephanie Wurst -
pysyvät toiveikkaina ja positiivisina.
He rakentavat pikku hiljaa elämäänsä ja parempaa tulevaisuutta lapsilleen.
Hei, Steph. Kiva tavata.
Talomme oli tässä.
Täällä.
Se rakennettiin 1950-luvulla. Se oli siis noin 70 vuotta vanha.
Saimme juuri remontin valmiiksi.
Voi ei. -Ei voi olla totta.
Kaikki oli viimeisen päälle. -Niin.
Tulipalo alkoi tammikuun kolmantena.
Emme osanneet odottaa, että se yltäisi näin pitkälle.
Se taisi olla neljäs evakuointikertani.
En varmaan pakannut niin paljon kuin olisi pitänyt.
Se on jännä juttu. -Niin.
Mikä edes on olennaista? Lapset ja muutama muu asia.
Niinpä.
Loppujen lopuksi, kunhan ihmiset ovat turvassa…
Niin.
Se on minusta tärkeintä.
En tiedä, tiedättekö,
mutta olen kokenut saman kurjuuden ja koitoksen.
Ekan kautemme päätteeksi menetin kaiken.
Siinä on kestämistä.
Se oli alkuun sokki.
Mitään ei ollut jäljellä koko tontilla. Menetimme farmin ja viljelyvälineet.
Vasaraakaan ei jäänyt jäljelle.
Karja oli minulle vaikein paikka. Menetimme paljon eläimiä.
Suunnilleen 60 000 eläintä paloi.
Hyvä luoja. -Jeesus.
Sekin lienee alakanttiin.
Näimme karjan kärsivän.
Kaiken lisäksi piti kestää sekin.
Yhteisö on ollut mieletön.
Avunmäärä ensimmäisinä päivinä oli uskomatonta.
Se tekee nöyräksi.
Mietin, miten voimme ikinä korvata koko maailmalle.
Ihmiset ympäri maailmaa auttoivat meitä valtavasti.
Se tuntui lämpimältä halaukselta yhteisömme ympärillä.
Yhteisö auttoi Tomia Stephanieta suunnattomasti -
heidän toipuessaan menetyksestään.
Stephaniesta tuli pian ääni maanomistajille,
jotka kokivat saman kohtalon.
Stephanie jopa todisti senaatin komitean edessä.
Hän puolusti alkuperäisiä tulenhallintamenetelmiä -
ja villieläinten suojelutoimia.
Se oli logistinen painajainen.
Kaikki menettivät suurimman osan viljelyvälineistään.
Tarvikkeita farmin ylläpitoon ei ollut.
Miten kävi karjalle? Saitteko mitään pelastettua?
Menetimme varmaan vähän yli puolet karjasta.
Osa löysi onneksi suojaisia länttejä ja pelastui.
Eläinten käsittely jälkeenpäin oli vaikeaa.
Aidat paloivat ja karja pääsi kaikkialle.
Eikä ruokaa ollut. Se oli suurin päänvaiva.
Ei ollut laidunta, ei heinää. Menetimme satomme kokonaan.
Rehua ei ollut eloonjääneille.
Tuntuuko, että se yhdisti teidät ja perheenne entistä tiiviimmin?
Joo. Ylä- ja alamäkiä on riittänyt.
Vai mitä, Jack?
Ilman muuta.
Ei pelkkää alamäkeä. -Emme päässeet helpolla.
On ollut raastaviakin aikoja.
Mutta tosi hyviäkin.
Se on totta.
Nyt on aika pitää hauskaa.
Tomin ja Stephanien poika Jack opettaa minua ajamaan -
tätä isoa punaista traktoria.
Olen pulassa.
Hän saa sen näyttämään helpolta.
Tilaa on vain kahdelle, joten Darin jättää ajelun väliin.
Tuo toimii, dirt-pyörä. Täydellistä.
Mene kyytiin ja näytä Zacille.
No niin. Onpa paljon nipukoita.
Tsemppiä, Zac!
Mikä kikka tässä on? Onko tämä kytkin? -Jep.
Eli yleensä… Työnnä sitä eteenpäin.
Jep. -Nytkö mennään eteenpäin?
Kytkin päällä.
Kytkin päällä? -Ja ykkösvaihde.
Kytkin päällä? -Ja ykkönen.
No niin!
Revitellään täysillä.
Nyt on nelonen.
Nähdään!
Pitele vain kiinni.
Noin. -Hyvä.
Kiitos, sensei.
Peruuta.
Taisimme ajaa jonkun yli.
Hei!
Heinää!
Ne näyttävät nälkäisiltä.
Pikku fakta, keskivertolehmä syö noin 11 kiloa heinää päivässä.
Ihan vain tiedoksi.
Mikä päivä.
Ne ovat innoissaan.
Sammutetaanko syönnin ajaksi?
Joo.
Kas niin.
Tämä oli uskomattoman tyydyttävää.
Enkä edes tarkoita traktorilla ajoa.
Vaikka sekin oli siistiä.
Olet Maverick ja minä Goose. Se on leffasta, jota et ole nähnyt.
Ihastut siihen, sen nimi on Top Gun.
Vuosi sitten perhe menetti kaiken.
Mutta se oli vain tavaraa. Heillä oli aina toisensa.
Nyt he ovat pääsemässä jaloilleen.
Karjaa on enemmän, ja niin on rehuakin.
He tekevät sitä, mitä rakastavat, yhdessä.
Leffat taitaa riittää.
Selvisit ehjänä. -Takaisin farmille. Kiitos.
Nähdään. -Olette herttaisia.
Kiitos, kun kävitte. Tämä oli hienoa.
Kiitos kutsusta.
Onnittelut.
Nykyajan yhteiskunta voi oppia paljon menneisyyden perinteistä ja menetelmistä.
Australian tulipalojen tuhot -
muistuttavat kuuntelemaan niitä ääniä.
Tänään opimme hallitun tulen tekniikan Gerringongin metsänvartijoiden kanssa.
Tekniikka on tuhansia vuosia vanha.
Aboriginaalit kehittivät sen -
hallitakseen mahdollisia maastopalovahinkoja.
Vartuin Kaliforniassa ja tiedän täsmäpaloista,
jotka muistuttavat tätä.
On mielenkiintoista nähdä aboriginaalien tekniikat.
Jännittääkö sinua etukäteen? -Toisinaan.
Riippuu siitä, miten ison alan poltamme.
Lähinnä tätä olin kun…
Yritin kerran sytyttää kokon bensalla,
se humahti ympärilleni tulipallona.
Niin.
Siinä meni kulmakarvat ja silmäripset. Näytin hassulta luokkakuvassa.
Ei, emme näytä sitä kuvaa.
Maastopalot vaikuttavat pahenevan. Mutta miksi?
Mitä teet täällä? -Olen aina ollut täällä.
Aikojen alusta asti salama on iskenyt maahan -
sytyttäen tulipaloja ja polttaen pöheikköä.
Eikö syynä olekaan ilmaston lämpeneminen?
Yksikään tulipalo ei johdu suoraan ilmastonmuutoksesta.
Mutta maastopalot yleistyvät, kasvavat ja pitkittyvät -
lämpötilojen noustessa.
Mikä on ero?
Hiilidioksidin lisääntyminen ilmakehässä -
aiheuttaa maan keskilämpötilan nousun.
Tämä johtaa pidempiin, kuumempiin maastopalokausiin, eli täkäläisiin kesiin.
Kausittainen kuumuus kuivaa maaperän, puut ja kasvillisuuden.
Näin ne ovat alttiimpia tuholaisille.
Kuiva ja kuollut kasvillisuus on polttoainetta, joka odottaa liekkiä.
Salama on yleensä maastopalojen luonnollinen syy.
Kuumuus aiheuttaa enemmän salamoita, noin 10 % astetta kohden.
Miksi luonto edes synnyttää maastopaloja?
Se on luonnon tapa pitää metsä terveenä.
Tuli putsaa aluskasvillisuuden ja metsänpohjan. Alue tervehtyy.
Siinä se.
Lisää syttymismahdollisuuksia, kuivaa sytykettä ja pidemmät kesät.
Siksi maastopalot tekevät pahempaa tuhoa ympäri maailmaa vuosi vuodelta.
Muista, että Yhdysvalloissa 80–90 % maastopaloista -
johtuu ihmisen toiminnasta.
Leväperäiset leiriytyjät, huonot sähkölinjat ja tuhopoltto.
Siitä tulikin mieleeni. Metsä on jälleen terve. Sammuta minut.
Hyvä idea.
Heippa!
Aboriginaalit ovat käyttäneet tulta metsänhoidossa kymmeniätuhansia vuosia.
Idea on yksinkertainen.
Aluskasvillisuuden säännöllinen kulottaminen osissa -
raivaa metsän luontaisesta sytykkeestä.
Maaperästä tulee hedelmällisempää -
ja suuremmat puut selviävät, jos ja kun seuraavat maastopalot iskevät.
Merkki.
Jäädään tässä.
Aboriginaalit uskovat, että paloilla on henkiyhteys maahan.
Ja hyvästä syystä.
He suojelevat kotiaan voimakkaalla tulielementillä.
Uudisasukkaat kielsivät käytännön ja lopulta hämmästelivät sitä.
Se vaikuttaa hullulta, mutta toimii.
Näytän koko kuvausryhmälle jotakin.
Ettei tule yllätyksenä, kuten minulle.
Täällä näin.
Vihreiden muurahaisten pesä.
Ne pistävät julmetusti.
Vau, vihreitä muurahaisia.
En ole ikinä kuullutkaan.
Lienevät pahempia kuin tulimuurahaiset.
Kiva.
Sitten on aika sytyttää tulipalo.
Koulutetuilla metsänvartijoilla on asianmukaiset luvat ja varusteet.
Tätä ei pidä ikinä kokeilla yksin.
Terveet kannot siivotaan roskasta.
Näin tuli tekee minimaalisesti vahinkoa.
Aloitetaan. -Näin tehdään.
Palo aloitetaan seremoniallisesti.
Clarence sytyttää ensimmäisen tulen mahdollisimman perinteisesti.
Ilman sytkäreitä tai tulitikkuja.
Kipinä syttyy hankaamalla tikkua puuta vasten.
Voit kokeilla ensin, jos haluat.
Näinkö? -Olet luonnonlahjakkuus.
Se savuaa jo. -Kyllä.
Pidä se siinä, äläkä…
Selvä.
Näin tuli on sytytetty kymmeniätuhansia vuosia.
Siksi tämäkin puu tässä on yhä pystyssä.
Hyvä. Puhalletaan varovasti.
Nyt.
Pirun muurahaiset.
Niitä on kaikkialla. -Tervetuloa Pohjois-Queenslandiin.
Nyt lähti.
Tämä on kahjoa.
Teemme aivan päinvastoin kuin metsäpalossa pitäisi.
No niin.
Muistutan itseäni siitä, että perinne on tuhansia vuosia vanha.
Nyt kun liekki syttyi, käytetään tulitikkuja, jotka ovat puuta,
ja mukailevat siten perinnettä.
Sama toistetaan tänään yhä uudestaan.
Tämä on tyystin toisenlainen kokemus tulesta.
Kohtelemme tulta ystävänä ja kumppanina.
Sen avulla estetään hallitsemattomia maastopaloja -
tuhoamasta metsää ja sen elämää.
Tuli palaa hitaasti ja matalassa lämpötilassa.
Näin eläimet ehtivät paeta palavalta alueelta.
Se edistää myös ruohon kasvua.
Sitä kasvaa siellä täällä avometsässä.
Näin vallabit ja muut pääsevät laiduntamaan nuoria versoja.
Palautatte siis maaperän?
Niin, ja osa kasvustosta tarvitsee tulta itääkseen.
Aboriginaalien osallistuminen tulenhallintaan on melko uutta.
Se antaa kaivatun äänen prosessille ja yhteisölle.
Olemme polttaneet alueita, joita ei ole poltettu 30 vuoteen.
Jessus.
Täällä lojuu 30 vuoden edestä sytykettä.
Siitä koituu kamala maastopalo.
Siinä on katastrofin ainekset. -Se syttyy saman tien.
Mielenkiintoista. Tämä on vastoin kaikkia vaistoja.
Se ihmisten pitääkin ymmärtää tulesta.
Se voi myös parantaa maan.
Tuli parantajana. Mikä mieletön konsepti.
Tämä on vaikuttavaa.
Menetin kotini Kalifornian tulipaloissa.
Tuntuu, että jos olisi toimittu näin,
maastopalo ei olisi päässyt tuhoamaan kaikkea.
Tämä on ennakoiva tapa,
joka meidän pitäisi omaksua alkuperäiskansoilta.
Niin.
Olen kiitollinen tästä kokemuksesta.
Tuli palaa noin tunnin. Se putsaa aluskasvillisuuden -
ja hiipuu lopulta itsestään.
Raivasimme tänään seitsemisen hehtaaria.
Kiitos tällaisten vapaaehtoisten -
perinne siirtyy edelleen seuraavalle sukupolvelle.
Muinainen aboriginaalien seremonia on holistinen tapa,
joka ottaa huomioon kaiken ympäristössä.
Mitkä puut palavat ja mitkä eivät.
Mikä aluskasvillisuus toimii sytykkeenä.
Ja mihin suuntaan tuuli liekit kuljettaa.
Yleistyessään tapa voi johtaa kestävään metsänhoitoon -
ja villieläinten suojeluun ympäri Australiaa ja koko maailmaa.
Muurahaisia!
Vihreitäkö?
Aika pirullisia niin halutessaan.
Juuri kun olimme olevinaan turvassa, vihreät muurahaiset hyökkäävät.
Mistä niitä tulee? -Niskassa.
Tämä oli odotettavissa.
Häivytään täältä.
Aika nipakka purema.
Okei, I-merkki.
Iloisempi etappi liekkien ja savun matkallamme -
on rannalla Sydneystä etelään.
Tapaamme kokin, joka vaihtoi perinteisestä keittiöstä…
Älytöntä.
…tulen ääreen.
Lennox Hastie on tunnettu kulinaristinen taiteilija,
joka oli mukana Chef's Table: BBQ:ssa.
Maailmanluokan ravintolassaan Firedoorissa -
hän ei käytä uunia tai liettä, kaasua eikä sähköä.
Hän on hionut puulla kokkaamisen huippuunsa.
Onneksi hän toi keittiönsä mukanaan.
Tyynenmeren rannalla opimme kokkaamaan avotulella.
Upeaa. -Miten menee?
Zac. Mukava tavata.
Tämä on ilo. -Tervetuloa ulkokeittiöön.
Jestas, mikä esillepano. -Mieletöntä.
Tuli on palanut pari tuntia. Pääsemme hiillokselle.
Tuli on sellainen, että se pitää valmistella.
Jokainen kokkauspäivä alkaa tulen sytyttämisellä.
Vaikuttavatko puulajit tuleen ja lämpöön?
Kyllä, puu vaihtelee.
Olipa kyse hedelmäpuusta tai tiiviistä puusta.
Käytämme pohjana tietynlaista punaeukalyptusta.
Se on tosi tiivistä. Maailman tiiviimpiä puita.
Kokeile. Se on kuin tiiltä. -Melkein kivettynyt.
Se on vaikeampi sytyttää, mutta palaa kuumana ja pitkään.
Aivan erilaista kuin höttöinen ajopuu, jota löytää rannalta.
Pitää ymmärtää lämmön muoto ja mitä mikäkin puu antaa.
Mutta myös makuprofiili, puun perusominaisuudet,
tuoksu ja aromi.
Milloin tuli vei sinut mukanaan?
Kaikki muistavat varmaan lapsuudestaan,
kun kokattiin tulella tai sytytettiin nuotio.
Tulen ympärille kokoonnutaan juhlimaan.
Kokkina siihen vaikutti grilliravintola, jonka löysin Baskimaasta -
kuutisentoista vuotta sitten.
Missä se on? -Pohjois-Espanjassa.
Grillaus kuuluu baskiperinteeseen.
Kaikkialla maailmassa on perinteisiä kulttuurikeskittymiä.
Bastionit, perinteiden vaalijat.
He säilyttävät tavat osana kulttuuria. Se tekee meistä meidät.
Kokkasitko heidän kanssaan? -Menin sinne vuodeksi.
Rakastuin kokkaustyyliin ja jäin viideksi vuodeksi.
Imin tietoa, opin ja kehitin osaamistani parhaani mukaan.
Se tulee kokeilemalla.
Ulkona kokkaus on primitiivistä.
Pitää ymmärtää, että on itsekin ainesosa.
Elintärkeä osa prosessia. Tämä on vuorovaikutteista.
Hienosti sanottu.
Ihminen on ainesosa koko prosessissa.
Siistiä. -Niinpä.
Meillä on ihania katkarapuja.
Nekin on tarkoitus grillata.
Kiva.
Pieniä paikallisia katkarapuja läheiseltä joelta.
Sumutan öljyä. Käytämme rypäleensiemenöljyä.
Neutraali maku, korkea lämpötila.
Laitetaan vain tarvittava.
Ei sivellä tai pyöritellä oliiviöljyssä.
En tiedä, grillaatteko.
Mutta monet kokkaavat isolla liekillä ja valelevat oliiviöljyä.
Kuulostaa tutulta. -Aivan.
Yhtäkkiä leimahtaa ja kaikki panikoivat. Se on pelkkää kaaosta.
Vähän chiliä ja valkosipulia, meritähtipäivikkiä.
Mitä enemmän tekee, sitä enemmän oppii.
Haluan olla kosketuksissa aineksiin.
Mutta jokainen päivä on myös erilainen.
Kun tämä lämpiää, otetaan pipit.
Ihanaa. Mikä erottaa pipit muista simpukoista?
Kun tulin Australiaan, asuin itärannikolla.
Etsin simpukoita hiekasta.
Minäkin löysin pari sattumalta.
Yhtäkkiä on pipi varpaiden välissä.
Väärinkäsitys johti siihen,
että pipeistä tuli syöttejä, eikä niitä syöty.
Mutta alkuperäiskulttuurit söivät.
Jos tutkii tunkioita 60 000 vuoden takaa,
löytää ostereiden lisäksi pipinkuoria.
Se on hieno ravinnonlähde.
Ja ihanaa valkosipulia.
Jestas, olen aivan täpinöissäni.
Sekoitetaan yhteen. Savun maku,
vihannekset ja katkaravut. Valkosipuli nivoo maut yhteen.
Sopivasti suolaa. -Päineen kaikkineen.
Makeaa, pähkinäistä. -Herranjestas.
Simpukat ovat auki.
Kieli roikkuu ulkona.
Otetaan mehut talteen.
Siitä saa hyvän soosin.
Käytätkö voita tai muuta sellaista?
En. En kokkaa niin enää.
Ai ollenkaan? -Niin.
Se peitti tulen kanssa ainesten luonnolliset maut.
Makuprofiileissa korostuvat pikemminkin hedelmäiset maut -
erilaisilla oliiviöljyillä.
Sitten kokataan vegaaniystävälleni.
Kävisikö grillattu salaatti? -Antaa mennä.
Niinkö? Hienoa.
En ole syönytkään. Oletko sinä?
Maistatko näitäkin, Zac? -Kyllä kiitos.
Ihan täydellistä.
Kun sen pistää suuhun, miettii, mitä taikuutta tämä on.
Se on tulella kokkaamisen hienous.
Oletko innoissasi?
Tästä tulee mielettömin salaattisi ikinä.
Tulit Australiaan asti tätä varten.
Tämä on kivaa. Yleensä ruokaosioissa ei kokata Darinille.
Hän vain katsoo, kun minä syön.
Pitäähän sitä kokata… -Odottaa hiljaa. Kiltisti tehty.
Kaikille pitää kokata. -Niin.
Tuli ei jätä ketään ilman. -Kiitos.
Katso nyt.
Siistiä.
Onpa kaunis annos.
Näkyy.
Se ei ollut vitsi, ettei kukaan jää ilman.
Ihan täydellistä.
Viimeinen ruokalaji muistuttaa keittiömestarin alkuajoista -
pohjoisespanjalaisessa Michelin-ravintolassa. Se on paella.
Ja jos Darinille jäi salaatista nälkä,
tästä tulee vegaaninen ruoka.
Keittiömestari Hastien versio periespanjalaisesta ateriasta -
ruokkii isommankin porukan.
Etenkin pitkän kuvauspäivän jälkeen.
Auringon laskiessa tuli muuttuu yhteisölliseksi.
Se tarjoaa valoa ja lämpöä tiimillemme.
Nähtyämme tulen hävityksen ja tuhon -
nämä liekit tuovat primitiivistä lohtua.
Kuten kaikkia luonnonvoimia, tätäkin voimakasta elementtiä -
tulee kohdella ymmärryksellä,
kunnioituksella ja arvostaen.
KIITOS PELASTAJA
Omistettu pelastustyöntekijöille ympäri maailmaa.
Tunnustamme maan perinteiset omistajat.
Kunnioitamme vanhimpia muistojen, perinteiden ja kulttuurin vaalijoina.
Tekstitys: Katariina Uusitupa