NETFLIXOVA SERIJA
Život je vožnja.
-U čemu je tajna? Ovo mi je spojka? -Da.
Pun je neočekivanih…
U redu!
…neravnina.
Neke su dobre, neke loše.
Iako ne možete kontrolirati što se događa,
možete pokušati kontrolirati kako se nosite s time.
Jer u tim vrućim trenucima pokazuje se naš pravi karakter.
Pogledat ćemo izbliza,
ali ne preblizu,
vidljivi učinak procesa gorenja.
Imali smo životinje kojima su bile opečene ruke.
U najgorem slučaju, ta razorna moć može biti pogubna i smrtonosna.
Ovdje je bila naša kuća.
Kad se njome upravlja i kontrolira je se,
to je jedno od najvećih otkrića čovječanstva.
Naša priča o vatri počinje na obali Južne Australije.
Kratkom vožnjom brodom odlazimo do našeg odredišta,
otoka Kangaroo koji se proteže na 4400 četvornih kilometara.
DOBRO DOŠLI
U prosincu 2019.
grmljavinska nevremena tijekom najtoplijeg i najsušeg dijela godine
zapalila su najveće požare u povijesti otoka.
Tada je izgorjelo 46 % otoka Kangaroo.
Majka priroda djeluje bez savjesti,
a raznolika populacija divljih životinja
uništena je u dimu i plamenu.
Sam i Dana Mitchell
vlasnici su i voditelji Parka divljih životinja na otoku.
Suočeni s požarima,
njih dvoje, njihovi zaposlenici i drugi mještani postali su junaci
jer su spašavali raseljene ili ranjene životinje.
Prošla su dva mjeseca od požara.
Otad smo se susreli s nešto manje od 600 životinja
u našem djelovanju, oko 95 % njih bile su koale.
Sam nas je povezao u spasilačkom vozilu
kako bismo shvatili koliko je doista štete napravio požar.
Vidite da je sve izgorjelo.
-Ovo je izraslo iznova? -Da.
Samo lokalno bilje je preživjelo,
ono je takve stvari već doživjelo.
Da, stvoreno je za to.
Da, ovo je bio veliki požar.
Ajme.
U svim smjerovima sve je spaljeno, izuzev jednog komadića.
Jao.
Jao!
Teško je objasniti brzinu kretanja.
Vidite izgorjela područja,
100 km zapadno sve je izgorjelo
i to preko noći.
Zamislite koliko se to brzo kretalo.
Bilo je teško gledati kad su se dim i pepeo približavali.
Čak i s naočalama, oči su te pekle.
Prošla je jedna zima od požara, tako da sad ima nešto zelenila.
Sve je bilo crno.
Samo pepeo i crnilo.
Nije se vidjela crvena zemlja, samo pepeo.
Skoro pa ne vjeruješ da bi se sve to moglo oporaviti.
Da.
Došli bismo provjeriti truplo.
Okrenuli bismo ga i ne bi vidio muhu, mrava ili bubu.
Mislili smo da je sve… Sve je stradalo.
Trebat će mnogo godina za oporavak.
Čak i godinu dana poslije mnogo je posla.
Šteta i razaranje idu unedogled,
u svakom smjeru.
Nakon spašavanja preživjelih životinja
sljedeći korak bio je odvesti ih na rehabilitaciju.
Prošlo je više od godinu dana i još imamo 20-ak koala
koje žive ovdje u parku.
-Bilo je više od 600, zar ne? -Da, više od 650.
Stvarno?
U kratkom razdoblju u divljinu smo ih vratili oko 250.
Nažalost, ostali nisu uspjeli.
Dakle, od tih 600, samo 250…
Da.
Mi nismo ustanova za spašavanje,
nego turističko odredište.
Svake godine spasimo i rehabilitiramo nekoliko koala i klokana.
Kad je došlo do požara, s tih nekoliko godišnje došli smo
do 600 u samo dva mjeseca.
Ovdašnja populacija je cvjetala.
Prema procjeni bilo je oko 60 000 koala.
Sad se procjenjuje da je ostalo 5-10 000 koala.
Oko 80 % populacije je izgubljeno.
O, Bože.
-Strašno. -A klokani i gmazovi…
Da. Razlog zašto je nastradalo najviše koala jest taj
što one jedine nisu mogle pobjeći.
Varani i zmije mogu otići pod zemlju.
Ptice mogu odletjeti, klokani mogu odskakutati.
Koale su na vrhovima velikih stabala.
Vidjele su vatru, no ne mogu se spustiti i nisu brze.
Prvih nekoliko tjedana bilo je najteže
jer su dolazile životinje
s opečenim prstima ili rukama.
Jao.
Dva tjedna nakon požara našli smo klokane koji nisu imali noge,
a i dalje su hranili mladunce.
Nevjerojatno. Baš ste se iskazali.
-Da. -Bili smo zauzeti.
Morate nekoga upoznati.
GLAVNA ČUVARICA ŽIVOTINJA
Mickey je jedna od naših čuvarica u parku.
-I nosi nam Pearl. -O, Bože.
Pearl je jedna od spašenih životinja.
Jako je umiljata.
Vjerojatno je jedna od… Možete je pomaziti, ako želite.
Želim.
Ona je jedna od najteže stradalih mladunaca koji su još s nama.
Ovdje. Vidim.
Sve četiri šape, uši…
Mickey je puno radila sa mnom tijekom požara,
hranile smo mladunce na bočicu i takve stvari.
Pearl je naša posebna djevojčica.
Tko je dobra koalica? Ti si.
O, da!
Uzet ću je i odvest ćemo je unutra. Ne vole baš sunce.
Stvarno? Ne želi da joj bude vruće.
Idemo unutra i ondje ćemo se družiti s Pearl.
Hej, slatkice.
-Morat ćete paziti na klokane. -Baš fora.
Idemo unutra gdje nije tako vruće.
Ona ima pet kilograma?
-Otprilike pet. -Nešto manje.
-A mužjaci i do 15? -Imamo jednog velikog dečka.
Pokazat ću vam ga. Ima samo 11 kg, ali impresivna je kuglica.
Ajme!
Samo pazite, mladunci klokana trčkaraju uokolo.
„Impresivna kuglica” poput tebe. -Hvala.
Ovo je trenutak koji smo čekali.
U Australiji smo, na otoku Kangaroo i vidjet ćemo klokane.
Unutra se odvija sva rehabilitacija.
-O, moj Bože. -Ajme.
-Bok. Nisam znao da vi ležite. -Mogu li k njima?
Da, naravno. Sam ima mlijeka za njih.
-Nikad nisam vidio da ležite. -Bok.
Bok, maleni.
Ova nam je djevojčica došla jučer.
Bok, dušo.
Nije baš dobro.
I mala Grace iza nas.
Bok, dušo.
Predivna djevojčica. Pustolovna je.
Ako želiš, protresi ovo.
Ova je za manjeg klokana iza tebe.
-Ova je za većeg klokana. -Izvoli.
Da, samo…
Bok, mališa.
Malo se zbune.
„Netko drugi ima moju bocu.”
Kao da im mašem mrkvom pred nosom. Dođi.
Ove su ženke došle nakon prometnih nesreća.
Nažalost, obje su mame stradale,
ali srećom, mladunci u tobolcu prilično su zaštićeni.
-Savršena ravnoteža. Tvoj rep, varaš. -Čujem njegovu probavu.
-Kako pije? -Želudac.
Valja spomenuti da se mladunci koala i klokana nazivaju joey.
Zapravo, sve bebe tobolčara zovu se joey.
Ove su cure spremne za krevet.
Primite torbu i nadajmo se da će ući.
Jerry već leži.
Samo im to otvorite, one će ući
i onda ih možemo objesiti.
Želiš li ući?
Hajde.
Možda. Ne.
Ova… Mislit će da je ovo…
-Evo ga. -…tobolac?
Torbica je umjetan tobolac, da misle da su u maminom tobolcu.
Moraš ih malo promiješati. Da.
Vidi što imam. I ona želi ući.
-Evo, sad je spremna. -Želiš li ući?
Izgleda da ne.
Odbijeno.
-Divlje životinje. -Da.
Kakvo putovanje.
Darin je doista Šaptač klokanima.
Požari će se događati.
Ne radi se o planiranju za nešto neočekivano,
već za nešto neizbježno.
Zbog klimatskih promjena
svako ljeto požari su sve veći
i brže se šire.
Sam, Dana i ostali na ovom području zalažu se za bolju infrastrukturu
za budućnost.
Koale i klokani većina su spašenih životinja.
Budući da su slatki i umiljati, ljudi su motiviraniji da ih spase.
No dobrotvorne donacije pomažu svim stvorenjima
koje mogu spasiti i rehabilitirati.
-To uključuje i ovog tipa. -Yordi.
Zac, drago mi je.
ČUVAR ŽIVOTINJA
-Kako si? Darin. -Drago mi je.
Super.
Ima oko tri godine, beba.
Ajme.
Koliko ste gmazova spasili?
U Australiji se vječno borimo s vatrom.
Aboridžini su rabili vatru da upravljaju zemljom.
Neke su biljke otporne na vatru i bez vatre ne cvjetaju i ne klijaju.
Ove su životinje odrasle uz vatru.
Npr. crne lunje čak i iskorištavaju vatru.
Kad crna lunja vidi dim, pojurit će prema njemu.
Zna da će ondje biti kuhanih guštera i zmija.
Ne mora loviti. Može otići na roštilj.
-Ajme. -Vidi ti to.
Ajme.
Spremna za krupni plan? Vidi ovo.
Pogledaj svoj odraz.
Još nikog nije ugrizala ovaj tjedan.
-Fora. Dobro… -Predobro.
-Bravo. -Hvala. Super.
-Živjeli, stari. Hvala. -Svaka čast.
Koliko god bilo žalosno svjedočiti posljedicama požara,
uzbudljivo je vidjeti ovu zajednicu
kako spašava divlje životinje na otoku Kangaroou.
Kako raspoznati mužjaka ili ženku klokana?
Ženke imaju tobolac.
Opa! Nisam stručnjak, ali mislim da je to mužjak.
Crno ljeto naziv je
za australsku sezonu požara od 2019. do 2020.
Stotine požara spalilo je 200 000 četvornih kilometara zemlje.
To je 20 % ukupnih površina šuma i tisuće zgrada i domova.
Bila je to najrazornija sezona požara u povijesti te zemlje
Šteta iznosi oko 103 milijarde dolara.
Upoznat ćemo obitelj koja je izgubila dom, poljoprivredno zemljište i stoku.
Sve je izgorjelo do temelja.
No unatoč svim gubitcima, Tom i Stephanie Wurst
imaju poruku nade i pozitivnosti
dok polako obnavljaju svoje živote
i grade budućnost za njihovo troje djece.
Hej, Steph. Drago mi je.
Ovdje je bila naša kuća.
Ovdje.
Izgrađena je 50-ih godina, dakle bila je stara oko 70 godina.
Baš smo bili završili s renovacijom…
-O, ne. -Da.
Da, baš smo je sredili kako smo htjeli.
Požar se dogodio 3. siječnja.
Nismo očekivali da će doći ovako daleko.
Mislim da mi je to bio četvrti put da se evakuiram
i nisam spakirala koliko sam trebala.
-Čudno je to. -Da.
Jednostavno… Što su osnovne stvari? Djeca i nekoliko sitnica.
Tako je.
Na kraju krajeva, sve dok su ljudi sigurni…
Da.
-To mi je bila najvažnija stvar. -Da.
Ne znam znate li,
ali dijelim vašu tugu i poteškoće.
Na kraju naše prve sezone izgubio sam sve.
Teško se nositi s time.
U početku je bilo šokantno jer na cijeloj farmi nije ostalo ništa.
Sva oprema za sadnju…
Nije bilo ni čekića, ma ničeg.
Stočarstvo mi je bilo najteže. Izgubili smo mnogo stoke.
Mislim da je spaljeno 60 000 grla stoke.
-Zar toliko? -Isuse.
Mislim da je čak i više od toga.
Kad vidim stoku koja je patila
i pokušati se nositi s time…
Ali zajednica je bila nevjerojatna.
Koliko ljudi je došlo pomoći u prvih nekoliko dana…
To je bilo nevjerojatno. Osjećaš poniznost.
Možemo li se ikad odužiti svima na svijetu?
Ljudi iz cijelog svijeta učinili su toliko za nas.
Ponekad sam osjećala kao da nas okružuje topao zagrljaj zajednice.
HVALA
Zajednica je neizmjerno pomogla Tomu i Stephanie dok su se oporavljali.
Stephanie je ubrzo postala glas posjednika koji su pretrpjeli slične gubitke.
Čak je i svjedočila pred australskim senatskim odborom
i zalagala se za uporabu autohtonih postupaka upravljanja vatrom
i drugih vrsta zaštite.
To je bila logistička noćna mora jer su svi izgubili
većinu opreme za sadnju u požarima,
pa nije bilo mnogo opreme za poštenu pomoć oko farme.
Kakav je plan bio sa stokom? Jeste li uspjeli spasiti dio?
Da, izgubili smo nešto više od pola stoke.
Srećom, neki su dijelovi zemlje bili spašeni.
Ali, da… Poslije je bilo teško s njima
jer su ograde bile spaljene i stoke je bilo posvuda.
Nije bilo hrane, to je bila najveća briga.
Nije bilo pašnjaka ni sijena. Izgubili smo usjeve, sijeno, sve.
Nije bilo hrane za stoku koja je ostala.
Osjećate li da vas je to još više povezalo?
Da. Bilo je uspona i padova.
Zar ne, Jack?
Da. Sigurno.
-Nije sve bilo loše. -Nije nimalo lako.
Bilo je jako teških trenutaka.
Ali i dobrih trenutaka.
Da, bilo je i dobrih trenutaka.
Vrijeme je za zabavu.
Tomov i Stephanien sin Jack podučit će me vožnji
ovog velikog crvenog traktora.
Opa! Da!
Ovo neće dobro proći.
Ovako izgleda lako.
Ima mjesta samo za dvoje
pa će Darin ovo preskočiti.
Da, može, motor. Savršeno.
Idi gore i pokaži Zacu.
Dobro. Ajme, koliko je ovdje tipki.
Sretno, Zac!
-U čemu je tajna? Ovo mi je spojka? -Da.
Uglavnom, želiš… Gurni to prema naprijed.
-Da. -Da. Sad idemo naprijed?
Spojka.
-Spojka? -Ne spojka.
To!
Da vidimo koliko je brz.
To je četvrta.
Vidimo se.
Drži se.
Jesam. U redu. Hvala, sensei.
Sad unazad.
Mislim da smo nešto pregazili.
Hej!
Sijeno!
Izgledaju gladno.
Činjenica: prosječna krava pojede oko 10 kg sijena dnevno.
Samo kažem.
Kakav dan.
To im se sviđa.
-Da ugasimo dok krave jedu? Da.
Tako.
Ovo je bilo nevjerojatno zadovoljstvo, i ne govorim o vožnji traktora.
Iako je i to bilo fora.
Ti si Maverick, ja sam Goose.
To je iz filma Top gun. Nisi ga još gledao, ali svidjet će ti se.
Prije godinu dana ova je obitelj izgubila sve.
Ali to su bile samo stvari, imali su jedno drugo.
Sad opet staju na noge,
s više stoke i načinom da ih nahrane.
Opet rade ono što vole. Zajedno.
Dosta je filmova.
-Nisi se ni ozlijedio. -Na farmu. Hvala.
-Vidimo se. -Baš ste dragi.
Hvala što ste došli. Baš nam drago što ste nas posjetili.
Hvala na gostoprimstvu.
Čestitke, ekipo.
Moderno društvo može mnogo toga naučiti
iz starih tradicija i metoda iz prošlosti.
Uz uništenja od požara ovdje u Australiji,
važnije je no ikad slušati te glasove.
Danas ćemo naučiti tehniku hladnih požara
uz rendžere Gerringong.
Ova tehnika stara je tisućama godina,
a stvorili su je Aboridžini kako bi se nosili s opasnim požarima.
Odrastao sam u Kaliforniji i znam za kontrolirane požare,
što je slična ideja.
Baš me zanima kako su to radili Aboridžini.
-Postaneš nervozan prije ovoga? -Ponekad da.
Ovisi o veličini površine koju palimo.
Moje paljenje vatre…
Jednom sam pokušao benzinom zapaliti krijes
i samo je buknulo.
-Bilo je posvuda. -Da.
Ostao sam bez obrva i trepavica.
Da vidite te školske fotografije.
Ne, nećemo vam to pokazati.
Situacija s požarima sve je gora. Ali zašto?
-Opa! Što ti radiš ovdje? -Uvijek sam bio ovdje.
Otkad je svijeta munje udaraju u zemlju,
pale vatru i uzrokuju gorenje grmlja.
Ovi nedavni požari nisu uzrokovani zatopljenjem?
Klimatske promjene nisu točan uzrok nekog požara,
ali požari su sve češći, veći i duže traju zbog viših temperatura.
U čemu je razlika?
Povećanje ugljičnog dioksida u atmosferi
uzrokuje porast prosječne temperature na Zemlji.
Te temperature vode do dužih i toplijih sezona požara, odnosno ljeta.
Sezonska vrućina isušuje tlo, drveće i vegetaciju
i čini ih ranjivijima na štetočine.
Ta mrtva vegetacija praktički je gorivo koje samo čeka da se zapali.
PRAKTIČKI GORIVO
Munja je obično prirodni uzrok požara,
a više temperature uzrokuju više munja, oko 10 % na svaki stupanj.
Zašto priroda uopće uzrokuje požare?
Priroda tako šumu održava zdravom.
Požari uklanjaju raslinje, čiste šumsko tlo
i vraćaju područje u zdravije stanje. Eto!
Imamo sve: više šanse za zapaljenje, suho gorivo i dulje ljeto.
Zato iz godine u godinu imamo sve razornije požare diljem svijeta.
Imaj na umu da je u SAD-u 80-90 % požara uzrokovano ljudskim aktivnostima.
Nemarni kamperi, neispravni vodovi, podmetanja požara…
Sad sam se sjetio.
Šuma je opet zdrava. Bolje da me ugasiš.
Dobra odluka.
Bok!
Aboridžinska upotreba vatre kao alata za upravljanje šumom
stara je desecima tisuća godina.
Koncept je jednostavan.
Redovito spaljivanje raslinja u manjim dijelovima
iz šume uklanja prirodno gorivo za požare.
Zauzvrat, tlo postaje plodnije,
a veća stabla mogu preživjeti ako i kad dođe do požara.
Da. Marker.
Ovdje ćemo.
Aboridžini tradicionalno vjeruju da ta paljenja
imaju duhovnu vezu sa zemljom, i to s pravom.
Koriste se snažnim elementom vatre kako bi zaštitili svoj dom,
koncept koji izvorni kolonisti nisu prihvaćali i čudili su mu se
jer se činio ludim, ali djeluje.
Filmska ekipo, ma svi. Želim vam nešto pokazati.
Da ne naletite na to. Ovaj tjedan ja jesam.
Ovdje su.
Ovdje se gnijezde zeleni mravi.
Strašno vas izbodu.
Opa. Zeleni mravi.
Nikad nisam čuo za zelene mrave.
Pretpostavljam da su mnogo gori od crvenih mrava. Super.
Vrijeme je da zapalimo vatru.
Ovo su obučeni rendžeri s dozvolama i opremom
i nitko to ne smije pokušavati sam.
Prvo zdrave panjeve očiste od svih ostataka
kako bi se smanjila potencijalna šteta koju će požar nanijeti.
-Probajmo. -Da. Probajmo.
Početak paljenja vrlo je ceremonijalan.
Clarence će zapaliti prvu vatru na tradicionalan način.
Bez upaljača ili šibica.
Pali se trenjem štapa o drvo.
Ako želiš zapaliti prvi, možeš probati.
-Ovako? -Ide tebi to.
Već se dimi.
O, da.
Pokušaj ostati ovdje i ne ići…
Dobro.
Tako se to radi već desecima tisuća godina,
a stabla poput ovog još su ovdje upravo zbog toga.
Dobro. Lagano puši.
Sad.
Pogledaj te mrave.
Posvuda su!
Dobro došli u Queensland!
Evo ga.
Ovo je ludo. Čini se kao upravo suprotno
od onoga što bi trebao raditi s vatrom u šumi.
-Ajme. -Dobro.
Stalno se podsjećam da je ta tradicija stara tisućama godina.
Sad kad je plamen upaljen, upotrijebit će drvene šibice,
tako da se i dalje drže tradicije.
Danas će to ponoviti nebrojeno puta.
Ovo je posve drukčije iskustvo s vatrom.
Vatru tretiraju kao prijatelja, kao partnera,
i njome sprečavaju da nekontrolirani požar
uništi šumu i sve što u njoj živi.
Ovo kulturološko paljenje, koje je polako i hladno,
omogućit će svim životinjama da brzo napuste područje koje gori.
Također će pospješiti rast trave
koja katkad raste u nekim dijelovima šume
i dopušta životinjama da dođu pasti
te mladice i…
Tlo se vraća na početne postavke?
Da, resetiranje tla i vegetacije
koja treba vatru da nikne.
Uključivanje suvremenih Aboridžina u kontrolu požara nova je stvar,
ali to je prijeko potreban glas za taj proces i zajednicu.
Palimo na mjestima koja nisu bila spaljena 30 godina.
Isuse.
To je gorivo koje se skuplja 30 godina.
Grozan požar samo čeka.
-To bi se kad-tad dogodilo. -Samo bi gorjelo, da.
Baš zanimljivo. To je suprotno
od svih instinkta što je dobro za šumu.
Da. To ljudi moraju shvatiti kad je riječ o požaru.
To može i iscijeliti tlo.
Vatra kao iscjeliteljica. To je nevjerojatan koncept.
Ovo mi puno pomaže
jer sam izgubio kuću u Kaliforniji zbog požara.
Da je ovo učinjeno,
možda bi veliki požar koji je sve uništio bio spriječen.
Mislim da je ovo proaktivno
i da trebamo učiti od autohtonih ljudi.
Da.
Zaista sam zahvalan na ovom iskustvu.
Požar će gorjeti oko sat vremena, raščistit će sve raslinje
i na kraju se sam ugasiti.
Danas je očišćeno oko 70 000 četvornih metara.
Zahvaljujući ovakvim volonterima,
tradicija će se prenijeti na sljedeći naraštaj.
Ova drevna aboridžinska ceremonija holistički je pristup
koji uzima u obzir sve u okolišu.
Koje će drveće gorjeti, koje neće,
raslinje koje će poslužiti kao gorivo
i smjer u kojem će vjetar nositi plamen.
Ako ih više zajednica usvoji, može ponuditi bolju održivost
i zaštitu divljih životinja u šumama diljem ove zemlje i drugih zemalja.
To su mravi!
Da. Zeleni mravi?
Žestoki su kad žele biti.
Baš kad sam pomislio da je sigurno,
stižu zeleni mravi.
-Odakle dolaze? -Na vratu su ti.
Znali smo da će se ovo dogoditi.
Idemo odavde.
Baš lijepo grizu
Dobro. Marker.
DRŽAVNI PARK KILLALEA
Ljepši dio putovanja čeka nas južno od Sydneyja, na ovoj divnoj plaži.
Upoznat ćemo kuhara koji je iz tradicionalne kuhinje otišao…
Ma daj.
…u vatru.
CHEF I VLASNIK FIREDOORA
Chef Lennox Hastie, poznati kulinarski umjetnik
iz emisije Chef's Table: BBQ.
U svom vrhunskom restoranu Firedoor
ne koristi se pećnicom, štednjakom, plinom ni strujom.
Usavršio je umijeće pripreme hrane svojim omiljenim sastojkom, drvetom.
Srećom, rado je svoju kuhinju preselio uz Tihi ocean.
Lekcija o pripremi hrane na plamenu.
-Ajme. -Kako ide?
-Zac. Drago mi je. -Bok!
-Darin. -Dobro došli u vanjsku kuhinju.
-Opa! Pogledajte vi to! -Ovo je nevjerojatno.
Pečem ovo već nekoliko sati.
Ovo je faza žeravice.
To je važna stvar kod vatre, uvijek morate misliti unaprijed.
Na početku svakog dana prvo morate zapaliti vatru i onda pripremate dalje.
A onda ti različite vrste drva daju različite scenarije
za vatru i vrućinu?
Da, vidjet ćete razlike u drvetu,
bilo da je riječ o voćkama ili nečem jako intenzivnom.
Baza je eukaliptus tzv. željezna kora.
Jako je gusta. Jedno od najgušćih drveta na svijetu.
-Opa. Osjeti to. Kao cigla. -Da. Gotovo je skamenjeno.
Da, teže ga je zapaliti,
ali jako dugo i snažno gori,
za razliku od drugih vrsta drva koje su baš lagane.
Samo treba razumjeti oblik topline i ono što svako drvo daje,
ali i profil okusa, karakteristike drva, miris, aromatičnost.
Kad si to otkrio?
Mislim da svi imamo rana sjećanja iz djetinjstva,
pečenje uz vatru, logorske vatre,
okupljanje ljudi na proslavi.
Ali kao kuhar, našao sam restoran s roštiljem
u planinama Baskije prije nekih 15-16 godina.
-Gdje je to? -Na sjeveru Španjolske. Da.
Roštiljanje je dio baskijske tradicije.
Diljem svijeta možete pronaći tradicionalne kulture.
Čuvari tradicije drže se toga
što je više moguće jer je to dio kulture, to je ono što nas čini nama.
-S njima si počeo to raditi? -Da.
Otišao sam na godinu dana i zaljubio se u stil.
Narednih pet godina samo sam učio i gradio znanje što je više moguće,
većinom eksperimentiranjem.
Kuhanje na otvorenom je iskonsko.
Morate shvatiti da ste vi sastojak, sastavni dio procesa.
Ovo je interaktivni sport.
Sviđa mi se to što si rekao.
Ti si sastojak cijelog ovog procesa.
-Fora. -Da.
Imamo prekrasne kozice.
To je ta ideja o škampu na roštilju.
Super.
Male kozice, lokalno uzgojene uz rijeku.
Ulje u spreju. Imamo ulje od sjemenki grožđa.
Neutralno, može na visoke temperature. Staviš točno koliko treba.
Ne premazuješ, ne umačeš.
Ako to učiniš… Ne znam pečete li roštilj.
Ali ljudi mi kažu da sve gori i da premazuju maslinovim uljem.
-To mi je poznato. -Točno.
Odjednom se razbukta. Svi misle: „O, Bože!”
To je vatra i svi paničare. „Što se događa?” To je ludo.
Malo čilija i češnjaka, malo primorske pepeljuge.
Što se više time bavite, više učite.
Dovodi me u bliski kontakt sa sastojcima
i svaki je dan drukčiji.
Kad se zagrije, stavit ćemo školjke pipi.
Predivno. Koja je razlika između školjki pipi i drugih školjki?
Kad sam došao u Australiju,
živio sam na istočnoj obali, ondje su tražili pipije.
I ja sam ih znao slučajno naći.
Pipi ti iskoči među prste.
To je ta pogrešna predodžba
da je pipi samo mamac, ne i glavna namirnica.
Ako se vratiš autohtonoj kulturi, oni su to jeli.
Npr. prije nekih 60 000 godina,
uz kamenice, naći ćete školjke pipi.
-Ajme. -To je prekrasan izvor hrane.
I ovaj prekrasan češnjak.
Bože, jako sam uzbuđen. Ovo je predobro.
Samo to pomiješajte.
Taj miris drveta,
povrće, kozice, malo češnjaka…
Sve se to pomiješa.
-Savršeno slano. -Sve se jede.
-Slatko. Orašasto. -O, Bože.
Školjke su nam otvorene.
Viri im jezik, vidi.
Želite sačuvati njihove sokove,
to nam daje odličan umak.
Stavljaš li maslac ili nešto slično?
Ne, više ne kuham s time.
-Stvarno? Uopće? -Da.
Na vatri to prikriva prirodni okus sastojaka.
-Opa. -To je…
Profili okusa naglašeniji su
uz voćne okuse različitih vrsta maslinovog ulja.
Moram kuhati za prijatelja vegana.
Što misliš o salati s roštilja?
-Može. -Da? Super.
Nikad to nisam jeo. Ti?
-Zac, hoćeš li probati ovo? -Da, molim te.
Savršeno je. Predobro.
Kad je staviš u usta, pomisliš: „Bože. Kakva je ovo čarolija?”
To je samo umijeće kuhanja s vatrom.
To je to. Uzbuđen?
Ovo će sigurno biti najnevjerojatnija salata koju si ikad kušao.
Došao sam u Australiju po salatu.
Ovo je jako lijepo.
Inače kad imamo segment o hrani, nitko ne kuha za Darina.
Samo gleda mene kako jedem.
-Moraš kuhati… -I čeka. Ovo je baš lijepo od tebe.
-Moraš kuhati za sve. -Da.
-Uz vatru, nitko nije izostavljen. -Hvala.
Pogledaj ti to. Ajme.
-Opa! -Super.
-Opa! -Prekrasno jelo.
Vidimo se.
Stvarno nitko nije izostavljen.
Savršeno. To je sve.
Posljednje jelo koje nam priprema iz davnih je dana
dok je radio u restoranu s Michelinovom zvjezdicom u Španjolskoj.
Paella.
Ako se Darin nije najeo one salate,
ovo će biti vegansko jelo.
Ovo tradicionalno španjolsko jelo bez životinjskih komponenti
savršeno je za velik broj ljudi,
pogotovo ako snimaju cijeli dan.
Kako sunce zalazi, svi se okupljaju oko vatre…
koja nam pruža svjetlost i toplinu.
Nakon što vidite pustoš i razaranje koje je izazvala vatra…
dobro je vidjeti iskonsku ugodu koja dolazi s otvorenim plamenom.
Poput svih aspekata prirode, ovaj je moćni element
jedan od onih koje treba razumjeti,
uvažavati i poštovati.
HVALA, VATROGASCI
POSVEĆENO HITNIM SLUŽBAMA DILJEM SVIJETA.
Naš tim priznaje tradicionalne vlasnike teritorija.
Odajemo počast starješinama jer oni čuvaju tradicije, kulturu i nade
Aboridžina i Otočana Torresova prolaza.
Prijevod titlova: Veronika Janjić