EN NETFLIX-SERIE
Livet er en heisatur.
-Hva er trikset? Det er kløtsjen? -Ja.
Fullt av uventede…
Bra!
…humper.
Noen er gode, noen er dårlige.
Du kan ikke styre hva som skjer,
men du kan styre hvordan du håndterer det.
Det er i slike opphetede øyeblikk at vi viser hvem vi er.
Vi skal se nærmere på, men ikke for nærme,
den synlige effekten av forbrenningsprosessen.
Vi fikk inn dyr med fingre og hender brent av.
I verste fall kan den destruktive kraften være katastrofal og dødelig.
Her sto huset vårt.
Men om det håndteres korrekt, er det en av våre største oppdagelser.
Vår historie om ild starter langs kysten av Sør-Australia.
Vi tar en rask båttur til målet.
En 4400 km2 stor øy ved navn Kangaroo Island.
I desember 2019
skapte lynnedslag under den varmeste og tørreste årstiden
de største skogbrannene i øyas historie.
Plutselig var 46 % av Kangaroo Island brent ned.
Moder natur opererer uten samvittighet.
Den allsidige dyrebestanden på øya
ble utradert av røyken og flammene.
Sam og Dana Mitchell eier og driver Kangaroo Island Wildlife Park.
Da flammene kom ble de, samt de ansatte og andre beboere, umiddelbare helter.
De prøvde å redde alle fordrevne og skadde dyr.
Det er to måneder siden brannen brøt ut.
Siden da har vi tatt imot snaut 600 dyr.
Omtrent 95 % er koalaer.
Sam ga oss en omvisning i redningsbilen,
for å vise omfanget av skadene.
Som dere ser brant alt dette ned.
-Alt dette er ny vekst? -Ja.
Ingen innførte arter overlevde brannen.
men australske planter har vært gjennom det før.
Ja, laget for det.
Det er en stor brann.
Wow.
Det brant i alle retninger, unntatt et lite stykke bak oss.
Jøss.
Jøss!
Det er vanskelig å forklare brannens hastighet.
Du ser områder som er brent ned.
Om du kjører 100 km vestover, er alt nedbrent. Det skjedde på én natt.
Tenk hvor fort det spredde seg.
Det var vanskelig å se gjennom røyken og asken.
Selv med maske var det vondt i øynene.
Det har gått en vinter siden brannen, så åkrene er blitt grønne igjen.
Alt av gress… Alt var svart. Bare svart aske.
Bakken her var ikke rød, bare aske.
Det er nesten ufattelig at det kunne gro tilbake.
Nei.
Vi gikk ut hit og sjekket en dyreskrott.
Om du snudde den, var det ikke fluer eller insekter der.
Alt ble tatt. Alt led.
Det vil ta mange år før noe gror tilbake.
Selv etter et år er det mye som må gjøres.
Ødeleggelsene sprer seg så langt øyet kan se, i alle retninger.
Etter å ha reddet dyrene som overlevde, var rehabilitering neste steg.
Over et år senere har vi fortsatt
rundt 20 koalaer reddet fra brannen her i parken.
-Det var over 600, vel? 650? -Ja, over 650.
-Jaså? -Ja, på kort tid.
Vi har sluppet fri 250, men resten klarte seg dessverre ikke.
Av 600 var det bare 250 som…
Ja.
Det var ikke ment som et redningssenter, det var et turistmål.
Vi tok inn og rehabiliterte et par koalaer og kenguruer i året.
Da brannen inntraff, gikk det fra et par i året
til 600 på to måneder
Det var stor vekst i bestanden.
Anslaget var på mellom 50-60 000 koalaer.
Nå sier de at det er 5-10 000 koalaer igjen,
så omtrent 80 % av bestanden forsvant.
Å, du store…
-Vilt. -Og kenguruer og reptiler…
Ja, grunnen til at vi tok imot flere koalaer enn andre dyr
er fordi de ikke klarte å flykte.
Varaner og slanger kan som regel søke ly under bakken.
Fuglene kan fly, og kenguruene kan hoppe vekk.
Men koalaene bor i store trekroner.
De ser ilden komme, og kan ikke komme ned. De er ikke raske nok.
De første ukene var nok verst.
Vi fikk inn dyr
med fingre og hender brent av.
-Jøss. -Vi hadde kenguruer med avbrente bein
to uker etter brannen,
som fortsatt diet unger.
Det er utrolig. Dere ble kastet uti det.
-Ja. -Det var travelt.
Vi har en dere kan treffe. Dette er Mickey.
Mickey er en av dyrepasserne her.
Hun har med seg Pearl.
Pearl er en av de vi reddet fra brannen.
Som dere ser er hun kosete.
Hun er nok en av de gjenværende som… Bare klapp henne.
Det vil jeg.
Hun er nok en av koalaene som var mest brent av ungdyrene.
-Ja, her. -Alle fire potene, og langs ørene.
Mickey jobbet mye med meg hele veien, med stell av ungene.
Flaskefôring og sånt.
Pearl er helt klart en av våre favoritter.
Hvem er en flink koala? Det er du.
Ja da.
Jeg kan ta Pearl, så går vi inn. De er ikke så glade i sola.
Jaså? De vil holde seg avkjølt?
Vi kan gå inn, og hilse på Pearl der.
Pass på føttene, mange kenguruer der.
Vi går inn her, hvor det ikke er så varmt.
-Så hun er omtrent fem kilo? -Snaut fem kilo, ja.
Og hannene blir opptil 15?
Ja, vi har en stor en her. Han er bare 11, men er en imponerende rugg.
Wow!
Pass på hvor dere trår, det er små kenguruer løs.
-En imponerende rugg, som deg. -Takk.
Dette har vi ventet på.
Vi er i Australia, på Kangaroo Island, og skal få se kenguruer.
Her inne foregår all rehabiliteringen.
-Herregud. -Wow.
-Hei. Visste ikke at dere la dere ned. -Kan jeg gå bort?
Ja, absolutt. Sam har melk til dem.
-Har aldri sett dere ligge før. -Hei.
Hei, kompis.
-Denne jenta kom inn i går. -Hei, lille venn.
Hun er ikke i form.
Så har vi Grace bak oss.
Hei, baby.
En skjønn jente. Hun er eventyrlysten.
Dere kan prøve disse.
Det er til den lille kenguruen bak deg.
-Denne er til den store. -Her.
Ja, bare…
Hei, vennen.
De blir litt distrahert.
En ukjent som holder flaska.
Dette er som å friste med en gulrot. Kom og se.
Begge jentene kom inn etter påkjørsler.
Begge mødrene ble påkjørt og drept på veien.
Heldigvis, når de blir påkjørt, er ungene i pungen beskyttet.
Perfekt balanse. Å ja, du jukser med halen.
Jeg hører fordøyelsen.
-Når den drikker? -Magen.
Det bør sies at unge koalaer og kenguruer kalles joeys.
Alle pungdyr-unger kalles joeys.
Jentene skal legge seg. Holder du sekken, hopper de kanskje inn.
Jeri har lagt seg ned, vi får se. Bare hold den oppe, så hopper de nok oppi.
Klare for senga. Så henger vi dem opp her.
Vil du oppi her?
Kom igjen.
Kanskje. Nei.
Det får henne til å tro at det er…
-Sånn. -…pungen?
Sekken er en kunstig erstatning for morens pung.
Du må kanskje romstere litt.
Se hva jeg har.
-Hun er klar. -Hun hopper oppi din nå.
Vil du oppi her?
Nei, tydeligvis ikke.
Avslått.
-Ville dyr. -Ja.
Så morsomt.
Darin er joey-hviskeren.
Skogbranner kommer til å skje.
Det planlegges ikke for det uforutsette, men for det uunngåelige.
På grunn av klimaendringer blir brannene større hver sommer,
og de sprer seg raskere.
Sam, Dana og de andre her
vil ha bedre infrastruktur for å håndtere framtida.
Koalaer og kenguruer utgjør flertallet av dyrene her.
Fordi de er søte og kosete, er folk mer motivert til å redde dem.
Men donasjoner brukes til å hjelpe alle dyr de kan ta seg av.
-Deriblant han her. -Yordi.
-Hei. -Hei. Zac, hyggelig.
-Hvordan går det? Darin. -Hei.
-Kult. -Hun er bare tre år. En baby.
-Wow! -Hvor mange reptiler kommer hit?
Australia har blitt forvaltet med ild i all tid.
Aboriginene brukte ild for å skjøtte landet.
Noen planter tåler brann. Uten branner kan de ikke forplante seg.
Dyrene har vokst opp med brann.
Noen dyr, som svartglenter, bruker ild til sin fordel.
Når glenter ser røyk, drar de dit for å finne stekte øgler og slanger.
Da slipper han å jakte, han finner grillmat.
-Wow. -Se på det.
-Klar for et nærbilde? -Se på det. Se speilbildet ditt.
-Han har ikke bitt noen denne uka, så… -Ja.
-Kult. Ok. -Supert.
-Bra gjort. -Takk. Så flott.
-Mange takk. -Himla bra.
Selv om det er hjerteskjærende å se resultatet av brannene
er det gledelig å se et samfunn stå sammen
for å redde så mange dyr på Kangaroo Island.
Kan du se forskjell på hann- og hunnkenguruer?
Hunner har en pung.
Oi! Jeg er ikke ekspert, men jeg tror det er en hann.
"Den svarte sommeren" er økenavnet på gressbrann-sesongen i 2019-2020.
Hundrevis av branner ødela 18,6 millioner hektar.
Det er 20 % av alle landets skoger, og tusenvis av bygninger og hjem.
Det var den mest ødeleggende skogbrannsesongen i landets historie,
med en kostnad på omtrent 103 milliarder dollar.
Vi skal møte en familie som mistet huset, gården og dyrene.
Alt brant ned til grunnen.
Men til tross for alt Tom og Stephanie Wurst har tapt,
vil de spre håp og positivitet mens de sakte bygger opp igjen,
og få en bedre framtid for deres tre barn.
Hei, Steph. Hyggelig.
Her sto huset vårt.
Her inne.
Det ble bygd på 1950-tallet, så omtrent 70 år.
Det var nylig renovert, så…
-Å nei. -Det var nettopp…
Det var slik vi ville ha det.
Brannen kom den 3. januar,
og vi forventet ikke at det skulle komme så langt.
Det var vel fjerde gang jeg hadde evakuert.
Så jeg pakket nok ikke alt jeg burde.
-Det er rare greier. -Ja.
-Hva er viktig? Barna, og et par ting. -Det stemmer.
Alt i alt, så lenge folk er trygge, så…
Ja.
Det er alt jeg tenker på.
Vet ikke om dere vet det,
men jeg deler den sorgen og utfordringen.
Jeg mistet… Etter vår første sesong mistet jeg alt.
Det er vanskelig å takle.
I starten var det et sjokk. Ingenting sto igjen på hele eiendommen.
Hele gården, alle landbruksmaskinene,
ikke en hammer engang. Ingenting.
Dyrene gikk mest innpå meg. Vi mistet mange dyr.
Kanskje oppimot 60 000 dyr.
-De ble brent. -Seksti tusen? Jøss.
Jeg tror det er et lavt anslag.
Å se dyrene som led,
og prøve å håndtere det…
Men nærsamfunnet har vært utrolig. All hjelpen som bare kom,
allerede de første dagene, var helt utrolig. Man blir ydmyk.
Jeg lurer på om vi kan gjøre gjengjeld til alle i verden?
Folk verden over har gjort så mye for oss.
Det føles som å få en varm klem fra alle i nærsamfunnet.
Nærsamfunnet hjalp Tom og Stephanie enormt med å komme på fote igjen.
Og Stephanie ble et talerør for jordeierne som hadde lidd på lignende vis.
Stephanie uttalte seg for en australsk senatskomité
for å fremme bruken av urfolks ildhåndteringspraksis,
og andre dyre- og miljøverntiltak.
Logistikken var vanskelig.
Alle hadde mistet det meste av landbruksmaskinene.
Så det var ikke mye utstyr som kunne bidra på gården.
Hvordan ble det med kyrne? Fikk dere reddet noen?
Ja, vi mistet drøyt halvparten av dyrene.
Heldigvis fant noen av dem trygge steder.
Men ja, å håndtere det etterpå var tungt.
Alle gjerdene hadde brent ned, og dyrene gikk overalt.
Og vi hadde ikke fôr, som var hovedbekymringen.
Ikke noe beitemark, ikke noe høy. Vi mistet avlingen, høyet, alt.
Vi hadde ikke fôr til de som var igjen.
Føler dere at det har knyttet dere mer sammen som familie?
Ja, men det har vært opp- og nedturer.
-Eller hva, Jack? -Ja.
-Ikke bare nedturer. -Det er ikke lett.
Det har vært tunge tider.
-Det har også vært bra stunder. -Ja, noen gode også.
Tid for litt moro.
Tom og Stephanies sønn, Jack, skal gi meg en kjøretime
på denne store, røde traktoren.
Juhu!
Dette ender dårlig.
Han gjør det lett.
Det er bare plass til to,
så Darin må stå over denne gang.
Det fungerer. Terrengsykkel, perfekt.
Klatre opp og vis Zac hva man gjør.
Ok. Wow, det er mange spaker.
Lykke til, Zac!
-Hva er trikset? Dette er kløtsjen? -Ja.
Først må du… Dytt den framover.
-Ja. -Ok, så nå kjører vi framover?
Kløtsjen inn.
-Kløtsjen inn? -Og første gir.
Bra!
Få se hvor fort den går.
Tror det er fjerde.
Vi ses!
Ja, hold fast.
Har den. Bra! Takk, sensei.
Så rygger du.
Tror vi kjørte over noe.
Hei!
Høy.
De ser sultne ut.
En vanlig ku spiser omtrent 11 kg høy per dag.
Bare nevner det.
For en dag.
De liker det.
-Skal vi stoppe den mens de spiser? -Ja.
Sånn.
Det var ekstremt fornøyelig.
Og da mener jeg ikke traktorkjøringen.
Men det var kult.
Du er Maverick, jeg er Goose.
Det er en film du ikke har sett. Du vil like den en dag. Top Gun.
For et år siden mistet familien alt.
Men det var bare ting, og de hadde hverandre.
Nå kommer de seg på fote igjen.
Med flere kyr, og metoder for å mate dem.
De gjør det de er mest glad i, sammen.
Nok filmer for meg.
-Du ble ikke skadd engang. -Nå blir det gård.
-Vi ses. -Så greie dere er.
Takk for besøket, herlig å ha dere her.
Takk for oss.
Gratulerer, dere.
Det er mye samfunnet kan lære av gamle tradisjoner og metoder.
Etter brannenes ødeleggelser i Australia
er det viktigere enn noen gang å lytte til de stemmene.
I dag lærer vi om kontrollerte branner med Gerringong Rangers.
Metoden er tusenvis av år gammel, skapt av aboriginene
for å begrense skadene av skogbranner.
Fra California vet jeg om avbrenning, en lignende idé.
Blir interessant å se hvordan aboriginene gjorde det.
-Blir du nervøs i forkant? -Av og til.
Kommer an på størrelsen av området vi skal brenne.
Det nærmeste jeg kom å starte brann…
Jeg prøvde å tenne et bål med bensin,
og det ble en ildkule.
-Det sto opp rundt meg. -Ja.
Jeg mistet øyenbrynene og vippene, og så dum ut på skolebildene.
Nei, vi viser ikke det skolebildet.
Skogbranner blir visst verre og verre. Men hvorfor det?
-Oi, hva gjør du her? -Jeg har alltid vært her.
Siden tidenes morgen har lyn slått ned,
og tent branner i kratt.
Brannene forårsakes ikke av klimaendringer?
Ingen branner oppsto kun på grunn av klimaendringer,
men branner blir mer hyppige, og blir større og mer langvarige
-på grunn av varmen. -Hva er forskjellen?
Mer CO2 i atmosfæren gjør at gjennomsnittstemperaturen på jorda øker.
Økt temperatur gir lengre og varmere brannsesonger,
også kjent som sommere.
Sommervarmen tørker ut bakken, trærne og plantene,
som gjør dem utsatt for skadedyr.
Tørr, død vegetasjon er brennstoff som venter på en gnist.
Lyn er en naturlig årsak til branner.
Varmere vær fører til flere lyn, omtrent 12 % per 1 °C.
Hvorfor lager naturen branner?
Sånn holder naturen skogen sunn.
Branner fjerner kratt og renser skogbunnen,
og gjør området sunt igjen. Sånn er det.
Flere antenningsmuligheter, mye tørt brennstoff,
og lengre sommere.
Derfor ser vi flere og farligere branner verden over, år etter år.
Husk at i USA er 80-90 % av alle skogbranner
skapt av mennesker,
som uvørne campere, strømlinjer og brannstiftelse.
Forresten, nå som skogen er sunn igjen, bør du nok slukke meg.
Lurt.
Ha det!
Aboriginenes bruk av ild for å ivareta skogen går titusener av år tilbake.
Konseptet er enkelt.
Regelmessige småbranner i små seksjoner av skogbunnen
tømmer skogen for naturlig brennstoff.
Det gjør jorda mer næringsrik,
og større trær overlever om eller når en ny skogbrann inntreffer.
Markør.
Vi går av her.
Tradisjonelt tror aboriginene at avbrenningen
har en åndelig tilknytning til landet, og det har de rett i.
De bruker ildens kraft for å beskytte hjemmet sitt.
Det konseptet sto kolonistene imot.
Det virker sprøtt, men det virker.
Filmteamet, og alle sammen, jeg vil vise dere noe.
Ikke snuble over den. Det gjorde jeg.
Her borte. Grønne maur har tue her.
De stikker som bare rakkeren.
Wow. Grønne maur.
Har aldri hørt om grønne maur.
Går ut fra at de er verre enn røde maur.
Kult.
Nå er det på tide å starte brannen.
Dette er erfarne skogvoktere med gyldig løyve og utstyr.
Ingen bør gjøre dette selv.
Først rydder de rundt friske trær, for å minimere faren for brannskader.
-Da gjør vi det. -Ja, kom igjen.
Å starte brenningen er en seremoni.
Clarence tenner den første brannen på mest mulig tradisjonelt vis.
Uten lighter eller fyrstikker.
Den startes ved friksjon av en pinne mot tre.
Vil du prøve først?
-Sånn? -Du er et naturtalent.
Det ryker allerede.
Ja.
Prøv å la den stå der, uten å…
Ok.
Sånn har man gjort det i titusenvis av år,
og trær som dette står fortsatt på grunn av det.
Bra. Blås forsiktig på det.
Nå.
Se de jævla maurene.
-De er overalt! -Velkommen til nordlige Queensland.
Sånn.
Det er sprøtt.
Føles som det stikk motsatte av hva man bør gjøre om noe tar fyr.
-Wow! -Ok.
Jeg må huske at tradisjonen er tusenvis av år gammel.
Nå som flammen er tent bruker de fyrstikker, som også er tre.
Da ivaretas tradisjonen.
De vil gjøre dette igjen og igjen i dag.
Det er en veldig uvant opplevelse med ild.
Ild behandles som en venn og partner.
Som et verktøy for å hindre at en ukontrollert brann
ødelegger skogen og alt som lever der.
Kulturell avbrenning går sakte,
rekker dyrene å flykte fra området.
Det fremmer også gressvekst som vokser i glenner.
Da kan wallabyer og sånt spise unge skudd, og…
Så jorda tilbakestilles?
Ja, jorda tilbakestilles. Og enkelte plantearter her
trenger ild for å forplante seg.
Moderne aborigin deltakelse i brannbekjempelse er nytt,
men det er en etterlengtet stemme for prosessen og samfunnet.
Vi har drevet avbrenning på steder som ikke har brent på 30 år.
Jøss!
Da ligger det 30 år med brennstoff der.
Det vil gi en kraftig skogbrann.
-Da er en stor skogbrann uunngåelig. -Ja, da går det galt.
Interessant. Det går imot instinktet at det er bra, men det er det.
Ja, det er det folk må innse med ild.
Det kan lege jorda også.
Ild som leger. Det er et utrolig konsept.
Det er stort for meg, for huset mitt i California brant ned.
Jeg føler at om dette hadde blitt gjort,
hadde det forebygget den store brannen som ødela så mye.
Det føles som noe proaktivt,
som vi burde lære om fra urinnvånere.
Ja.
Jeg er takknemlig for denne opplevelsen.
Brannen vil pågå i omtrent en time, rense skogbunnen,
og til slutt slukkes av seg selv.
Omtrent 7 hektar ble ryddet i dag.
Takket være frivillige som disse
vil tradisjonen gå i arv til neste generasjon.
Den urgamle aborigin-seremonien er en holistisk tilnærming
som tar høyde for alt i miljøet.
Hvilke trær som brenner og ikke,
hvor mye av buskaset som brenner opp,
og vindretningen som sprer flammene.
Om det brukes mer vil det gi bedre bærekraft
og beskyttelse av dyr i skoger her til lands, og andre steder.
Det er maur.
Grønne maur?
De kan være hissige.
Når du tror du er trygg, kommer de grønne maurene.
-Hvor kom de fra? -De er på nakken.
Alle visste jo at det kom.
Vi går.
De har et saftig bitt.
Ok, markør.
Et mer positivt innslag i læren om ild og røyk tar oss med
til en fin strand sør for Sydney,
for å møte en chef som forlot tradisjonelle kjøkken…
Kom igjen!
…til fordel for ild.
Dette er chef Lennox Hastie, en berømt matkunstner
som var med på Chef's Table: BBQ.
På hans førsteklasses restaurant, Firedoor,
bruker han ikke ovn, komfyr, gass eller strøm.
Han har finpusset kunsten av å lage mat med ingrediensen han liker best, tre.
Heldigvis tok han gjerne med kjøkkenet til oss,
ved Stillehavet, for en leksjon i å lage mat med ild.
Hei, hvordan går det?
-Zac, hyggelig. -Hei, chef.
-Darin, hei. -Velkommen til utekjøkkenet.
-Wow, se på det! -Helt utrolig.
Dette har brent i noen timer. Nå er det i glødestadiet.
Med ild må man tenke i forveien.
Hver morgen er en chefs første gjøremål å tenne ild.
Og de ulike tresortene gir ilden ulike egenskaper?
Ja, det varierer med tretypen.
Frukttrær, eller veldig sterke…
I bunnen har vi type eukalyptus som kalles "ironbark".
Veldig hard. En av verdens mest hardeste tresorter.
-Wow, kjenn på den. Som en murstein. -Ja, nesten forsteinet.
Ja, de er vanskelig å få fyr på.
Brenner ved høy varme i lang tid,
til forskjell fra drivved som dette, som ofte ligger på stranda. Veldig lett.
Du må forstå hva slags varme hvert treslag avgir,
men også smaksprofilen og karakteren til treet, som lukt, aroma.
Når ble du opptatt av ild?
Alle har nok minner fra barndommen
av å lage mat over leirbålet.
Det å samle folk for en feiring.
Men som chef fant jeg en grillrestaurant
i fjellene i Baskerland for 15-16 år siden.
-Hvor er det? -I nordlige Spania.
Grilling er viktig i baskernes tradisjon.
Over hele verden finner man ulike tradisjonsrike kulturer,
bastioner som ivaretar tradisjonene, som vil ivareta så mye som mulig,
fordi det er en del av kulturen, og gjør oss unike.
-Begynte du å lage mat med dem der? -Ja, det skulle ta et år,
og jeg falt for stilen. Jeg ble der i fem år.
Jeg tok det til meg, og lærte så mye jeg kunne.
Det meste var eksperimentering.
Å lage mat utendørs er så primitivt.
Du må vite at du er også en ingrediens. En viktig del av prosessen.
Det er en interaktiv idrett.
Det er herlig sagt.
Du er en ingrediens i denne prosessen.
-Det er kult. -Ja.
Vi har fine reker.
-Da er vi tilbake på "reker på grillen". -Kult.
Små reker, høstet lokalt i elva her.
Jeg sprayer på druekjerneolje. Nøytral smak, tåler høy temperatur.
Bare påfør akkurat så mye som trengs.
Du børster ikke på olje, eller heller på.
Om man gjør som på grillen hjemme…
Mange forteller meg at alt brenner opp når de pensler på olivenolje.
-Det er min erfaring. -Ja.
Plutselig tar det fyr, og de får sjokk.
Fordi det er ild får folk panikk. "Faen, hva skjer?" Det er sprøtt.
Litt chili og hvitløk, og strandportulakk.
Det fine er at jo oftere du gjør det, jo mer lærer du.
Jeg gjør det fordi jeg får nærkontakt med ingrediensene. og fordi hver dag er unik.
Når de har blitt varme, legger vi på pipi.
Flotte. Hva er forskjellen mellom pipi og andre skjell?
Da jeg kom til Australia bodde jeg på østkysten,
og lette etter dem i sanda.
Ja, jeg har funnet noen på det viset.
Skjellene spretter opp mellom tærne.
Det er en misforstått…
Pipi ble brukt som agn, ikke mat.
Men urfolk her brukte det som mat.
I 60 000 år gamle avfallshauger,
sammen med østers, finner man pipi-skall.
-Wow. -Det er en fin matkilde.
Herlig hvitløk.
Herregud, jeg gleder meg. Det er så bra.
Du bare blander det, og får mye røyksmak.
Grønnsaker, reker og hvitløk blandes sammen.
-Bra med salt. -Hele greia, med hode.
-Søtt og nøtteaktig. -Herregud.
Pipi-ene har åpnet seg.
Tungene stikker ut.
Du bør samle saften, det blir en god saus.
Bruker du smør eller noe?
Nei, det bruker jeg ikke lenger.
-Aldri? -Nei.
Jeg følte at med ild dekket det over smaken fra ingrediensene.
-Wow. -Det er mye mer…
Smaksprofilen kommer bedre fram av fruktig smak fra ulike typer olivenolje.
Så, noe til min veganer-venn.
-Hva med grillet salat? -Den er god.
-Ja? Flott. -Ja.
Har aldri smakt grillet salat før.
-Zac, vil du smake? -Ja, takk.
Perfekt. Det er alt.
Du får det i munnen og tenker: "Herregud, hva slags magi er dette?"
Det er bare matlaging med ild.
Er du spent?
Det blir nok den mest utrolige salaten du noen gang har smakt.
Helt til Australia for litt grillet salat.
Det er fint. Ofte når vi har matinnslag
vil ingen lage noe til Darin. Han må bare se meg spise.
-Du må lage mat til… -Han må vente i stillhet. Det er snilt.
Du må lage mat til alle.
-Ingen er utelatt ved bålet. -Takk.
Se der. Wow.
-Wow! -Kult.
-Wow! -For en flott rett.
Vi ses.
Han mente det at ingen ble utelatt.
Perfekt. Det er alt.
Den siste retten fra Lennox lærte han
på en Michelinstjerne-restaurant i nordlige Spania.
Paella.
I tilfelle Darin ikke ble mett av salaten,
er dette en vegansk rett.
Chef Hasties veganske vri på denne tradisjonelle spanske retten
er perfekt for en stor gruppe.
Særlig om de har filmet hele dagen.
Idet sola går ned blir ilden mer sosial,
og gir lys og varme til gruppa vår.
Etter å ha sett herjingene og ødeleggelsene av ild…
…er det godt å se velværet man får av åpen ild.
Som alle naturens aspekter
er dette mektige elementet noe som må behandles med forståelse,
verdsettelse og respekt.
TAKK, BRANNKONSTABEL
DEDIKERT TIL NØDARBEIDERE VERDEN OVER
Vi anerkjenner Australias tradisjonelle eiere.
Vi takker de eldre for å ivareta minner, tradisjon, kultur og håp
for aboriginer og folk fra Torresstredet.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl