‎UN SERIAL NETFLIX
‎Viața este o călătorie.
‎- ‎Ăsta e ambreiajul? ‎- Da.
‎- E plină de neașteptate… ‎- ‎Super!
‎…hopuri.
‎Unele sunt bune, alte sunt rele.
‎Deși nu poți controla evenimentele,
‎poți controla modul ‎în care le soluționezi.
‎În aceste momente înflăcărate ‎se arată adevăratul nostru caracter.
‎Vom privi de aproape, ‎dar nu foarte de aproape,
‎vizibilul efect ‎al procesului de combustie.
‎Primeam animale ‎cu degetele sau mâinile arse.
‎În cel mai rău caz, puterea sa ‎poate fi devastatoare și mortală.
‎Aici era casa noastră.
‎Dar, coordonată și controlată corect,
‎este una dintre cele mai mari descoperiri.
‎Vom afla mai multe despre foc ‎pe coasta de sud a Australiei.
‎Vom face o călătorie rapidă ‎până la destinație,
‎Insula Cangurului, o masă de uscat ‎de 4.400 kilometri pătrați.
‎BUN VENIT
‎În decembrie 2019,
‎furtunile din cea mai caldă ‎și mai secetoasă perioadă a anului
‎au aprins cele mai mari incendii ‎de vegetație de pe insulă.
‎Astfel, a fost arsă ‎circa 46% din toată insula.
‎Mama Natură nu are conștiință.
‎Populația diversă ‎de viețuitoare sălbatice a insulei
‎a fost decimată de fum și flăcări.
‎Sam și Dana sunt patroni și operatori ‎ai Parcului Natural al Insulei Cangurului.
‎Față în față cu flăcările,
‎cei doi, împreună cu angajații ‎și alți localnici, au devenit eroi.
‎Au început să salveze ‎toate animalele strămutate sau rănite.
‎Au trecut 2 luni ‎de la izbucnirea incendiilor.
‎De atunci, prin ușile noastre, ‎au intrat circa 600 de animale,
‎95% dintre ele fiind koala.
‎Sam ne-a dus ‎într-o excursie cu mașina lui,
‎ca să înțelegem ‎cât de mari au fost daunele incendiilor.
‎După cum vedeți, totul a ars.
‎- Răsărite recent? ‎- Da.
‎Doar plantele native au supraviețuit.
‎Tufișurile australiene ‎au mai confruntat flăcările.
‎Da, sunt obișnuite.
‎Aici a fost un incendiu mare.
‎Toată zona e arsă. ‎Mai puțin un petic de teren.
‎Doamne!
‎E greu de explicat viteza ‎cu care se deplasa focul.
‎Dar, într-o noapte, s-a întins de aici ‎până la 100 km spre vest.
‎Chiar te pune pe gânduri ‎viteza cu care se deplasa.
‎Era greu să vezi în jur. ‎Fumul și cenușa îți intrau în ochi.
‎Chiar și cu ochelari de protecție.
‎A trecut o iarnă de la incendii,
‎deci pământul a înverzit.
‎Dar toată iarba… Totul era negru.
‎Era doar cenușă.
‎Pământul nu era roșu, era plin de cenușă.
‎Nici nu mai crezi ‎că ar putea să-și revină.
‎Nu.
‎Am venit aici ca să verificăm ‎un cadavru de animal.
‎L-am întors și n-am văzut nicio insectă.
‎Toate vietățile au avut de suferit.
‎Va dura mulți ani ‎până vor reveni pe meleaguri.
‎După un an de la incendii, ‎încă mai e mult de lucru.
‎Daunele și distrugerea ‎se întind cât vezi cu ochii,
‎în toate direcțiile.
‎După salvarea animalelor în viață,
‎următorul pas a fost ‎să le aducă la centru.
‎După mai bine de un an, ‎încă avem circa 20 de koala
‎care trăiesc aici, în parc.
‎- Am avut peste 600, nu-i așa? ‎- Da, peste 650.
‎Într-o perioadă scurtă de timp. ‎Am eliberat circa 250,
‎dar, din păcate, ‎restul nu au supraviețuit.
‎Din acei 600, doar 250…
‎Da.
‎Noi nu aveam un centru de salvare,
‎ci o destinație turistică.
‎Salvam și reabilitam ‎doar câțiva koala și canguri anual.
‎Când incendiile au lovit, ‎a trebuit să primim circa 600
‎în doar două luni.
‎Populația era înfloritoare.
‎Se estima că erau ‎50.000-60.000 de koala în zonă.
‎Acum, au rămas doar 5.000-10.000.
‎Deci am pierdut circa 80% din populație.
‎- Dumnezeule! ‎- Iar cangurii și reptilele…
‎Da. A trebuit să salvăm ‎atât de mulți koala
‎fiindcă doar ei nu au putut fugi.
‎Varanii și șerpii se pot băga sub pământ.
‎Păsările pot zbura, cangurii pot sări.
‎Însă koala stau în vârful copacilor mari.
‎Ei văd focul venind, ‎dar nu se pot da jos și nu pot fugi.
‎Primele săptămâni au fost ‎probabil cele mai grele.
‎Fiindcă primeam animale ‎care aveau degetele sau mâinile arse.
‎Doamne!
‎După două săptămâni de la incendii, ‎am găsit canguri fără picioare
‎care încă hrăneau puii.
‎Uimitor. Ați fost împinși spre măreție.
‎- Da. ‎- Da, am fost ocupați.
‎Vrem să întâlniți pe cineva. Ea e Mickey.
‎Mickey este unul ‎dintre îngrijitorii de la parc.
‎- Pe umărul ei, este Pearl. ‎- Dumnezeule!
‎Pearl a fost salvată ‎din incendiile de vegetație.
‎E foarte drăgăstoasă.
‎Ea se numără printre puii rămași…
‎O puteți mângâia.
‎Aș vrea.
‎Ea se numără printre puii de koala ‎care au avut cele mai multe arsuri.
‎Aici are una.
‎Are arsuri pe toate labele, pe urechi…
‎Mickey m-a ajutat mult ‎în perioada incendiilor,
‎a avut grijă de pui, ‎i-a hrănit cu biberonul…
‎Pearl este una ‎dintre femelele noastre speciale.
‎Cine-i un urs koala bun? Tu ești.
‎Da!
‎O iau pe Pearl. O duc înăuntru. ‎Nu prea îi place soarele.
‎Serios? Vrea să stea la răcoare.
‎Vom merge înăuntru, ‎o puteți saluta pe Pearl acolo.
‎- Bună! ‎- Ce ziceți?
‎- E atât de drăguță! ‎- Da.
‎Vom merge înăuntru, ‎unde nu-i atât de cald.
‎Ea are cinci kilograme?
‎În jur de cinci.
‎- Iar masculii pot avea 15? ‎- Da. Avem unul mare.
‎O să vi-l arăt. Are doar 11 kg. ‎Dar e un ghemotoc impresionant.
‎Aveți grijă pe unde călcați! ‎Puii de cangur fug prin jur.
‎Și tu ești un ghemotoc impresionant.
‎Momentul pe care l-am așteptat.
‎Suntem pe Insula Cangurului, ‎e timpul să vedem niște canguri.
‎Aici are loc toată reabilitarea.
‎Dumnezeule!
‎- Salut! Nu știam că stați întinși. ‎- Pot să merg la ei?
‎Da, absolut. Sam le aduce niște lapte.
‎- Nu v-am mai văzut stând întinși. ‎- Salut!
‎Salut, amice!
‎Această fetiță a venit ieri.
‎Bună, dulceață!
‎Nu e într-o stare bună.
‎În spate, e micuța Grace.
‎Bună, scumpo!
‎E o fetiță frumoasă și aventuroasă. ‎Dacă vreți, agitați biberoanele!
‎Acesta e pentru cangurul mic ‎din spatele vostru.
‎- Acesta e pentru cel mare. ‎- Poftim!
‎- Da, doar… ‎- Bună, scumpete!
‎- Pot deveni puțin distrași. ‎- „Altcineva ține biberonul meu.”
‎Asta înseamnă să ademenești ‎pe cineva. Vino aici! Ia uite!
‎Aceste femele au venit ‎din cauza unui accident.
‎Mamele lor au fost lovite ‎și ucise pe șosele.
‎Din fericire, când un cangur e lovit, ‎puiul din marsupiu este protejat.
‎Ia te uită! Echilibru perfect. Trișezi!
‎Îi pot auzi digestia.
‎- Când bea? ‎- Stomacul.
‎În Australia,
‎puiul unui animal marsupial ‎poartă denumirea de „joey”.
‎Fetele merg la culcare. ‎Dacă țineți sacul, se vor strecura în el.
‎Jerry deja stă întinsă.
‎Țineți-l deschis! ‎Ar trebui să se strecoare în el.
‎Apoi le vom agăța sus, în spatele nostru.
‎Vrei aici?
‎- Haide sus! ‎- Poate. Nu.
‎Deci va crede că acesta e…
‎Așa!
‎Da, sacul este un marsupiu artificial. ‎Vor crede că este marsupiul mamei lor.
‎Trebuie s-o așezi puțin. Da.
‎Uite ce am aici! Vrea să se bage.
‎- E gata. E pregătită acum. ‎- Vrei să vii aici?
‎Nu. Cred că nu.
‎Respins.
‎Animale sălbatice.
‎Ce experiență!
‎Darin se înțelege bine cu puii de cangur.
‎Incendiile se vor întâmpla.
‎Nu trebuie să plănuim pentru neașteptat, ‎ci pentru inevitabil.
‎Din cauza încălzirii globale, ‎în fiecare vară,
‎incendiile se intensifică ‎și se răspândesc mai repede.
‎Sam, Dana și localnicii doar vor ‎o infrastructură mai bună pentru viitor.
‎Koala și cangurii formează ‎majoritatea animalelor salvate.
‎Fiindcă sunt drăguți și pufoși, ‎oamenii sunt motivați să-i salveze.
‎Totuși, donațiile sunt folosite ‎pentru a ajuta toate creaturile
‎care pot fi salvate și reabilitate.
‎- ‎Inclusiv acest individ. ‎- Yordi.
‎- Încântat! ‎- Salut! Încântat!
‎- Ce faci? Eu sunt Darin. ‎- Încântat!
‎Grozav.
‎Ea are doar trei ani, e mică.
‎Câte reptile ajungeau aici?
‎Australia a fost îngrijită dintotdeauna ‎prin intermediul focului.
‎Aborigeni foloseau focul ‎pentru a îngriji pământul.
‎Câteva plante sunt rezistente la foc. ‎Fără foc, ele nu înfloresc.
‎Aceste animale au crescut cu focul.
‎Animale precum gaia neagră ‎folosesc focul în avantajul lor.
‎Când gaia neagră vede fum, ‎merge direct acolo.
‎Știe că acolo sunt ‎șerpi și șopârle gătite.
‎Nu trebuie să vâneze. ‎Merge la un grătar cu prietenii.
‎Ia te uită!
‎Gata pentru prim-plan? ‎Fii atent! Se uită la reflexie.
‎N-a mușcat pe nimeni săptămâna asta.
‎- Marfă. În regulă. ‎- Grozav, amice.
‎- Foarte bine. ‎- Mulțumesc!
‎- Noroc! Mulțumesc! ‎- Foarte bine.
‎Oricât de dureros este să vezi ‎consecințele daunelor de la incendii,
‎te binedispune cum oamenii se unesc
‎pentru a salva viețuitoarele ‎de pe Insula Cangurului.
‎Cum vă dați seama de sexul unui cangur?
‎Femelele au un marsupiu.
‎Nu sunt expert, ‎dar cred că acela e un mascul.
‎Vara Neagră este numele dat
‎sezonului de incendii australiene ‎din 2019-2020.
‎Sute de incendii au ars ‎circa 19 milioane de hectare de teren.
‎Adică 20% din pădurile țării ‎și mii de clădiri și locuințe.
‎Cel mai devastator sezon de incendii ‎din istoria țării.
‎Daunele au fost în valoare ‎de circa 103 miliarde de dolari.
‎Vom întâlni o familie ‎care și-a pierdut casa, terenul,
‎animalele…
‎Totul a ars din temelii.
‎Dar în ciuda pierderilor ‎pe care Tom și Stephanie le-au suferit,
‎ei transmit speranță și pozitivitate ‎în timp ce își reconstruiesc viețile
‎și un viitor mai bun pentru copiii lor.
‎Bună, Steph! Încântat!
‎Aici era casa noastră.
‎Chiar aici.
‎A fost construită în anii '50, ‎deci avea circa 70 de ani.
‎Tocmai terminasem renovarea ei, deci…
‎- Nu… ‎- Tocmai terminaserăți…
‎Da.
‎Era așa cum ne-o doream.
‎Incendiul a venit pe 3 ianuarie
‎și nu ne-am așteptat ‎să ajungă atât de departe.
‎A fost a patra oară ‎când a trebuit să evacuez.
‎Probabil trebuia să iau mai multe lucruri.
‎- E nostim, din perspectiva asta. ‎- Da.
‎Ce e esențial? ‎Copiii și încă o mână de lucruri.
‎Corect.
‎La urma urmei, ‎cât timp oamenii sunt în siguranță…
‎- Exact. ‎- Ei sunt cei mai importanți.
‎- Da. ‎- Nu știu dacă știați,
‎dar vă împărtășesc suferința ‎și provocările la care luați parte.
‎La sfârșitul primului sezon, ‎am pierdut totul.
‎- E greu de suportat. ‎- La început, a fost șocant.
‎Nu a mai rămas nimic ‎din toată proprietatea, ferma
‎și echipamentul.
‎Nici măcar un ciocan. Niciun lucru.
‎Pentru mine, pierderea animalelor ‎a fost partea cea mai grea.
‎Circa 60.000 de animale ‎au fost incinerate.
‎- 60.000? Doamne! ‎- Sfinte!
‎De fapt, e un număr subestimat.
‎Am văzut animalele cum suferă.
‎A trebuit să acceptăm pierderile. ‎Dar comunitatea a fost uimitoare.
‎Ajutorul pe care l-am primit ‎în primele câteva zile
‎a fost incredibil.
‎Suntem foarte recunoscători.
‎Am putea să-i răsplătim ‎pe toți oamenii din lume?
‎Oameni din întreaga lume ‎ne-au ajutat enorm.
‎În jurul nostru, ‎am simțit o îmbrățișare caldă
‎de la toată comunitatea.
‎Comunitatea i-a ajutat enorm ‎pe Tom și Stephanie să-și revină.
‎Stephanie a devenit ‎o voce a proprietarilor
‎care au suferit pierderi similare.
‎Stephanie a depus mărturie ‎în fața Senatului.
‎A promovat folosirea practicilor indigene ‎pentru prevenirea incendiilor.
‎A fost un coșmar logistic, ‎fiindcă toți am pierdut
‎majoritatea echipamentelor în incendii,
‎deci nu aveam echipament ‎pentru a lucra proprietatea fermei.
‎Ce plan ați avut cu animalele? ‎Ați putut salva câteva?
‎Da, probabil am pierdut ‎jumătate dintre ele.
‎Unele au găsit porțiuni sigure de teren ‎și au supraviețuit.
‎Dar a fost foarte dificil ‎să ne ocupăm de ele după incendii,
‎fiindcă toate gardurile au ars, ‎animalele fugeau peste tot…
‎Nu aveam mâncare. ‎Asta era problema uriașă.
‎Nu aveam nutreț, nu aveam fân. ‎Ne-am pierdut recoltele, totul.
‎Deci nu aveam mâncare ‎pentru animalele rămase.
‎Crezi că aceste evenimente ‎v-au apropiat mai mult ca familie?
‎Da. A fost o perioadă ‎și cu bune, și cu rele.
‎- Nu-i așa, Jack? ‎- Da. Cu siguranță.
‎- Nu doar rele. ‎- Nu totul e ușor.
‎- Au fost vremuri foarte dificile. ‎- Dar și vremuri bune.
‎Da. Am avut și câteva momente bune.
‎E timpul să ne distrăm.
‎Fiul lui Tom și Stephanie ‎mă va învăța să conduc
‎acest mare tractor roșu.
‎Da!
‎N-o să mă descurc deloc.
‎La el pare ușor.
‎Sunt doar două locuri,
‎deci Darin va face altceva.
‎Da, se va plimba ‎cu motocicleta de teren. Perfect.
‎Poți să-l înveți pe Zac?
‎În regulă. Sunt multe comenzi.
‎Hei! Baftă, Zac!
‎Care e secretul?
‎- Ăsta e ambreiajul? ‎- Da. Deci, mai întâi, trebuie să…
‎Împinge aia înainte!
‎- Da. ‎- Bun. Acum mergem înainte?
‎În viteză.
‎- În care viteză? ‎- Nu prima.
‎Super!
‎Cât de repede putem merge?
‎- E viteza a patra, cred. ‎- Pe curând!
‎Ține-te bine!
‎L-am luat. Mersi, maestre!
‎Dăm înapoi.
‎Am trecut peste ceva.
‎Salutare!
‎V-am adus fân!
‎Par înfometate.
‎Un mic lucru de știut: o vacă obișnuită ‎mănâncă circa 11 kilograme de fân pe zi.
‎Doar v-am spus.
‎Ce zi!
‎Zic: „Mulțumesc!”
‎Oprim tractorul cât timp mănâncă?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Asta. ‎- Gata!
‎A fost incredibil de satisfăcător. ‎De condus nici nu pomenesc.
‎A fost destul de tare.
‎Tu ești Maverick, eu sunt Goose. ‎N-ai văzut filmul încă,
‎dar îți va plăcea, cândva. ‎Se numește ‎Top Gun.
‎Acum un an, ‎această familie a pierdut totul.
‎Dar erau doar lucruri. ‎Mereu s-au avut unul pe altul.
‎În momentul de față, își revin.
‎Au mai multe vite ‎și o modalitate de a le hrăni.
‎Au revenit la ceea ce le place, împreună.
‎Mă las de actorie.
‎- Nici nu te-ai lovit. ‎- Vin la fermă. Mersi!
‎- Pe curând! ‎- Sunteți minunați.
‎Mersi că ați venit! ‎Ne-a plăcut să vă avem aici.
‎Mersi că ne-ați primit!
‎Felicitări, prieteni!
‎Societatea modernă poate învăța mult
‎de la tradițiile vechi ‎și metodele din trecut.
‎Distrugerea lăsată ‎de incendiile din Australia
‎ne-a arătat că e important ‎să ascultăm aborigenii.
‎Azi, vom învăța ‎tehnica incendiilor culturale
‎de la Pompierii din Gerringong.
‎Tehnica datează în urmă cu mii de ani
‎și a fost creată de aborigeni ‎pentru a preveni potențialele daune.
‎În California, am auzit ‎de incendiile controlate.
‎Sunt o idee similară.
‎Va fi interesant ‎să vedem varianta indigenă.
‎- Ai emoții înainte de asta? ‎- Uneori, da.
‎Depinde de mărimea zonei ‎pe care o vom incendia.
‎Era să pornesc un incendiu.
‎Odată, am încercat să aprind ‎un foc de tabără cu benzină
‎și a făcut o flacără uriașă.
‎- M-a învăluit. ‎- Da.
‎Mi-a ars sprâncenele, genele… ‎Arătam caraghios în pozele de la școală.
‎Nu vom arăta acea poză.
‎Se pare că incendiile devin ‎din ce în ce mai rele. Dar de ce?
‎- Ce faci aici? ‎- Mereu am fost aici.
‎Fulgerul a lovit Pământul ‎încă de la formarea lui.
‎A aprins incendii ‎și a cauzat tufișurile să ardă.
‎Incendiile nu-s cauzate ‎de încălzirea globală?
‎Incendiile nu pot fi ‎rezultatul direct al încălzirii.
‎Dar incendiile devin ‎mai frecvente și mai mari
‎- …din cauza temperaturilor ridicate. ‎- Care e diferența?
‎Creșterea dioxidului de carbon ‎din atmosferă
‎cauzează temperaturile medii să se ridice.
‎Temperaturile ridicate duc ‎la sezoane mai lungi de incendii.
‎Au denumirea de „veri”.
‎Căldura sezonieră usucă solul, ‎arborii și vegetația,
‎făcându-le mai vulnerabile la paraziți.
‎Această vegetație uscată este ‎ca un combustibil pentru foc.
‎Cauza naturală a incendiilor ‎este fulgerul.
‎Temperaturile înalte cauzează mai multe ‎cu fiecare grad în plus.
‎De ce cauzează natura ‎incendiile de vegetație?
‎Ca să mențină pădurile sănătoase.
‎Incendiile elimină tufișurile, ‎curăță solul pădurii
‎și readuc zona la o stare mai sănătoasă.
‎În concluzie, ‎mai multe șanse pentru igniție
‎și o vară mai lungă pentru incendii.
‎De aceea avem parte ‎de incendii mai devastatoare
‎pe tot globul în fiecare an.
‎Reține! În SUA, 80%-90% dintre incendii ‎sunt cauzate de către activitățile umane
‎precum neatenția la camping ‎și incendierea premeditată.
‎Apropo, pădurea și-a revenit. ‎Mai bine mă stingi.
‎Bună idee.
‎Pa!
‎Aborigeni folosesc focul ‎pentru a îngriji pădurile
‎de zeci de mii de ani.
‎Conceptul e oarecum simplu.
‎Arderile de mică intensitate ‎ale tufișurilor, în zone mici,
‎lasă pădurile fără combustibil ‎pentru incendii.
‎Solul devine mai fertil
‎și copacii mai mari pot supraviețui ‎când lovește următorul incendiu.
‎- Indicator. ‎- Aici coborâm.
‎Aborigenii cred că aceste incendii
‎au o conexiune spirituală ‎cu pământul. Și pe bună dreptate.
‎Folosesc elementul focului ‎ca să-și protejeze casa,
‎un concept ‎pe care coloniștii l-au respins.
‎În cele din urmă, au fost mirați, ‎fiindcă a funcționat.
‎Vreau să arăt ceva echipei de filmare.
‎Ca să nu dați peste el, ca mine.
‎E aici. E un mușuroi de furnici verzi.
‎O să vă înțepe rău.
‎Furnici verzi.
‎N-am mai auzit de ele.
‎Presupun că sunt mult mai rele ‎decât furnicile roșii. Grozav.
‎În continuare, vom aprinde un foc.
‎Aceștia sunt pompieri instruiți, ‎cu echipament adecvat.
‎Nu încercați asta de unii singuri!
‎Cioturile sănătoase ‎sunt curățate de reziduuri,
‎pentru a minimiza potențialele daune ‎ale focului.
‎- Să începem. ‎- Da. S-o facem.
‎La începutul arderilor, ‎se execută un proces ritualic.
‎Clarence va aprinde primul foc ‎în cel mai tradițional mod posibil.
‎Fără brichete sau chibrituri.
‎Focul pornește de la fricțiunea ‎dintre un băț și un lemn.
‎Dacă vrei să încerci primul, te las.
‎- Așa? ‎- Te pricepi.
‎- Deja fumegă. ‎- Da.
‎Încearcă să ții bățul pe loc!
‎Bine.
‎Focul s-a aprins astfel ‎timp de zeci de mii de ani.
‎Copacii înalți au rămas în picioare ‎datorită acestui lucru.
‎Bun. Acum suflăm încet.
‎Acum.
‎Ce furnici afurisite!
‎Sunt peste tot.
‎Bun venit în Queensland!
‎Gata!
‎E incredibil. Pare exact opusul
‎a ceea ce ar trebui ‎să faci unui foc în pădure‎.
‎Îmi reamintesc că această tradiție ‎este veche de mii de ani.
‎Acum că flacăra s-a aprins, ‎vor folosi chibrituri,
‎care sunt tot din lemn ‎și rămân în pas cu tradiția.
‎Astăzi, vor face asta de foarte multe ori.
‎E o experiență foarte diferită cu focul.
‎Tratezi focul ca pe un prieten, ‎ca pe un partener,
‎îl utilizezi pentru a preveni un incendiu
‎să distrugă pădurea și vietățile din ea.
‎Datorită faptului ‎că aceste incendii sunt lente,
‎animalele au timp să fugă ‎din zona incendiată.
‎Incendiile încurajează creșterea ierbii
‎care se dezvoltă uneori ‎pe peticele din largul pădurii.
‎Și le permit marsupialilor ‎să mănânce firele tinere…
‎Astfel, resetați solul?
‎Da, resetăm solul și niște vegetație
‎care are nevoie de foc pentru a germina.
‎Implicarea aborigenilor moderni ‎în controlul focului este nouă,
‎dar este o voce necesară ‎pentru proces și pentru comunitate.
‎Ardem locuri ‎care n-au mai ars de 30 de ani.
‎Sfinte!
‎Ai 30 de ani de combustibil aici.
‎Un incendiu teribil era iminent.
‎- Un incendiu era iminent. ‎- Ar fi izbucnit cu siguranță, da.
‎E un concept care se opune ‎instinctului tău de a proteja pădurea.
‎Da. Asta trebuie să realizeze lumea ‎în legătură cu focul.
‎Poate avea și un efect de vindecare.
‎Focul vindecător. ‎Ăsta e un concept incredibil.
‎Acest lucru mă mișcă enorm,
‎fiindcă mi-am pierdut casa ‎într-un incendiu din California.
‎- Dacă se făcea asta… ‎- Da.
‎…incendiul care a distrus totul ‎putea fi prevenit.
‎Este o acțiune dinamică
‎pe care ar trebui s-o învățăm ‎de la persoanele indigene.
‎Da.
‎Sunt recunoscător ‎pentru această experiență.
‎Focul va arde pentru circa o oră. ‎Va elimina tufărișurile
‎și se va stinge de la sine.
‎Azi, au fost curățate circa 7 hectare.
‎Datorită voluntarilor ca ei,
‎tradiția va fi transmisă ‎la următoarea generație.
‎Această ceremonie aborigenă ‎este o abordare holistică.
‎Ia în considerare ‎toate aspectele mediului.
‎Care copaci vor arde,
‎câte tufărișuri vor fi combustibil
‎și în ce direcție ‎va duce vântul flăcările.
‎Adoptată mai des, ‎poate oferi mai multă sustenabilitate
‎și protecție pentru pădurile ‎din această țară și nu numai.
‎Furnicile!
‎Da. Furnicile verzi?
‎Sunt destul de feroce.
‎Când credeai că ești în siguranță, ‎te mușcă furnicile verzi.
‎- De unde vin? ‎- De pe gât.
‎Știam că se va întâmpla asta.
‎Să plecăm de aici.
‎Au o mușcătură bună.
‎Bine. Indicator.
‎O parte pozitivă ‎a incursiunii despre flăcări
‎ne aduce pe această plajă minunată.
‎Întâlnim un bucătar ‎care a ieșit din bucătăriile obișnuite…
‎- Uimitor! ‎- ‎…pentru a găti la flacără.
‎Acesta e bucătarul Lennox Hastie, ‎un renumit artist culinar
‎care a apărut la ‎Chef's Table: BBQ.
‎În Firedoor, ‎restaurantul său de talie mondială,
‎nu folosește un cuptor sau o plită. ‎Nici gaz, nici electricitate.
‎El a perfecționat arta gătitului ‎cu ingredientul său preferat, lemnul.
‎Nu l-a deranjat ‎să-și aducă bucătăria la noi,
‎lângă Oceanul Pacific, ‎pentru o lecție de gătit la flacără.
‎Ce faceți?
‎- Zac. Încântat! ‎- Salut, bucătare!
‎- Încântat! ‎- Bun venit în bucătărie!
‎E incredibilă!
‎Focul mocnește de câteva ore.
‎A format jar.
‎Asta e chestia la foc. ‎Mereu trebuie pregătit dinainte.
‎Primul lucru pe care îl face bucătarul ‎este să aprindă focul.
‎Tipuri de lemn diferite
‎oferă experiențe diferite ‎în ceea ce privește focul?
‎Da, absolut. Se observă diferențe,
‎fie că lemnul e de pom fructifer, ‎fie că e foarte intens.
‎Baza pe care o folosesc ‎e un lemn de eucalipt roșu.
‎Scoarța lui e una ‎dintre cele mai dense din lume.
‎- Simte-l! E ca o cărămidă. ‎- Da, e tare ca piatra.
‎Da, e mai greu de aprins,
‎dar produce căldură intensă ‎pentru o perioadă lungă,
‎lucru pe care nu-l face ‎și acest lemn plutitor
‎care se găsește pe plajă. ‎E extrem de ușor.
‎Trebuie să înțelegi forma căldurii, ‎ce oferă fiecare tip de lemn,
‎dar și profilul savorii, ‎caracteristica de bază.
‎Mirosul, aroma…
‎Când te-a captat gătitul la flacără?
‎Cred că toți avem amintiri din copilărie,
‎când se gătea la focul de tabără
‎și oamenii se strângeau ca să petreacă.
‎Dar, ca bucătar, ‎am găsit un restaurant de tip grill
‎în Munții Basci, acum mulți ani. ‎Acum vreo 15-16 ani.
‎- Unde? ‎- În nordul Spaniei.
‎Da.
‎Mâncarea pe grill e ‎o tradiție pentru basci.
‎În toată lumea, poți găsi ‎astfel de culturi tradiționale.
‎Niște gardieni ai tradițiilor focului,
‎care le păstrează cât de mult, ‎fiindcă sunt o parte din cultură.
‎Îi reprezintă.
‎Ai gătit alături de ei?
‎Am stat acolo un an, ‎m-am îndrăgostit de stilul lor
‎și am rămas încă 5 ani.
‎Am învățat și mi-am mărit cunoștințele ‎cât am putut de mult.
‎A trebuit să experimentez.
‎Gătitul în aer liber e foarte primitiv.
‎Tu însuți ești un ingredient, ‎ești o parte din proces.
‎Acesta e un sport interactiv.
‎Îmi place mult ce ai zis.
‎Tu ești un ingredient ‎din tot acest proces.
‎- E minunat. ‎- Da!
‎Iată niște creveți frumoși!
‎- Conceptul de creveți la grătar. ‎- Grozav.
‎Sunt niște creveți foarte mici, ‎luați din zona locală, de pe râu.
‎Voi folosi un spray cu ulei. ‎Ulei de semințe de struguri.
‎Aromă neutră, temperatură înaltă.
‎Pulverizăm doar cât trebuie.
‎Nu ungem grătarul cu ulei de măsline.
‎Nu știu dacă voi faceți grătar acasă,
‎dar oamenii mi-au zis:
‎„Totul ia foc.” ‎Fiindcă ung grătarul cu ulei.
‎- Așa am pățit eu. ‎- Exact.
‎Deodată, flăcările izbucnesc. ‎„Dumnezeule!”
‎E foc, toată lumea se panichează. ‎„Fir-ar! Ce se petrece?” E urât.
‎Niște ardei iute și usturoi. ‎Niște iarba porcului.
‎Cu cât gătești mai mult, ‎cu atât înveți mai mult.
‎Gătitul pe grill mă apropie de ingrediente
‎și îmi oferă diversitate zilnic.
‎Odată ce se încălzește, ‎se pun aceste scoici pipi.
‎Frumos. Care-i diferența ‎dintre scoicile pipi și alte scoici?
‎Când am venit în Australia, ‎locuiam pe coasta de est
‎și scoteam scoici cu picioarele.
‎Da. Și eu am scos câteva din greșeală.
‎Scoicile pipi îți apar între degete.
‎Concepția greșită este
‎că scoicile pipi au devenit momeală, ‎că nu mai sunt un aliment esențial.
‎Dar, în cultura indigenă, ‎acestea sunt consumate regulat.
‎Pe movilele locuite ‎în urmă cu 60.000 de ani,
‎alături de scoicile normale ‎se aflau și scoici pipi.
‎O sursă de hrană minunată.
‎Adăugăm usturoi…
‎Doamne! Sunt nerăbdător. ‎Arată foarte bine.
‎Punem totul împreună. ‎Savoarea pe care o dă fumul de lemn,
‎legumele, creveții, usturoiul… ‎Punem totul laolaltă.
‎- Sarea e de ajuns. ‎- Îl mâncăm întreg.
‎- Dulce. Crocant. ‎- Dumnezeule!
‎Scoicile s-au deschis.
‎Au limba pe afară. Uite!
‎Vrem să le reținem sucurile.
‎Din ele putem face un sos bun.
‎Folosești unt sau ceva de genul?
‎Nu. Nu mai gătesc cu așa ceva.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Deloc?
‎Când folosești unt pe grill, ‎maschezi savoarea ingredientelor.
‎Aceasta e mult mai…
‎Gustul este mult mai accentuat
‎de aromele fructate ‎ale uleiurilor de măsline.
‎Voi găti pentru prietenul meu vegan.
‎- Ce părere ai despre salata la grătar? ‎- Sună bine.
‎- Da? Grozav. ‎- Da.
‎Ai mai mâncat salată la grătar?
‎- Zac, încerci una? ‎- Da, te rog.
‎E perfectă. E tot ce trebuie.
‎Când o guști, zici: „Dumnezeule!
‎Ce magie mai e și asta?” ‎E doar arta gătitului la flacără.
‎Gata. Ești nerăbdător?
‎Va fi cea mai incredibilă salată ‎pe care ai mâncat-o vreodată.
‎Ai bătut atâta drum ‎pentru salată la grătar.
‎E minunat. De obicei, ‎când avem un segment cu mâncare,
‎nimeni nu gătește pentru Darin. ‎El doar mă urmărește mâncând.
‎- Trebuie să gătim… ‎- E foarte frumos din partea ta.
‎- Gătim pentru toți. ‎- Da.
‎- Focul nu exclude pe nimeni. ‎- Mulțumim!
‎Privește!
‎Grozav. E un preparat minunat.
‎La revedere!
‎Nu glumea. Nimeni nu-i exclus.
‎E perfectă. E mirifică.
‎Ultimul preparat al bucătarului ‎ne întoarce la zilele
‎când lucra ‎într-un restaurant renumit din Spania,
‎paella.
‎Dacă Darin nu s-a săturat ‎după acea salată,
‎acesta va fi un preparat vegan.
‎Reinterpretarea fără carne ‎a acestui preparat spaniol
‎poate hrăni un grup mare, ‎mai ales unul care a filmat toată ziua.
‎Cum soarele apune, ‎focul devine mai comunitar.
‎Oferă lumină și căldură grupului nostru.
‎După ce am văzut ‎distrugerea adusă de către flăcări…
‎e bine să vedem confortul primitiv ‎care ni-l oferă acest foc de tabără.
‎Ca toate aspectele naturii, ‎acest element puternic
‎este unul care trebuie tratat ‎cu înțelegere,
‎apreciere și respect.
‎MULȚUMIM ‎POMPIERULE
‎ACEST EPISOD ESTE DEDICAT ‎SERVICIILOR DE URGENȚĂ DE PE TOT GLOBUL.
‎Echipa serialului recunoaște ‎primii deținători ai Australiei.
‎Omagiem înțelepții ‎fiindcă ei mențin tradițiile străvechi.
‎Subtitrarea: Iulian Țarălungă