‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫העם שלנו חי בהרמוניה‬ ‫עם האדמה הזו במשך אלפי שנים.‬
‫מאז המאה ה-18,‬
‫מתיישבים בריטים‬ ‫הגיעו בספינות במטרה לכבוש את היבשת‬
‫ולבסוף לקחת כמעט כל חלק ממנה לעצמם.‬
‫בעבר הגנו על האדמה‬ ‫ולקחנו רק מה שהיה נחוץ לנו כדי לשרוד,‬
‫והענקנו לה בחזרה בכל דרך שיכולנו.‬
‫חלפו דורות רבים,‬ ‫וכעת האוויר, המים והאדמה מזוהמים.‬
‫האדמה מתקשה לגדל יבולים‬ ‫והאוקיינוסים נפגעו מדיג מוגזם.‬
‫היום חשוב יותר מתמיד‬
‫שנמשיך להיאבק על קולנו באדמה שלנו,‬
‫לשמר את התרבות שלנו ואת אימא אדמה שלנו.‬
‫זהו סיפורם של‬ ‫חלק מהעמים הילידיים של אוסטרליה.‬
‫הראיות לכך שאבוריג'ינים‬ ‫חיו באוסטרליה הן בנות יותר מ-60,000 שנים,‬
‫לפני שמתיישבים גילו את הארץ הזו,‬ ‫התיישבו בה והשתלטו עליה בכוח.‬
‫כמו אומות רבות ברחבי העולם,‬
‫היא חוותה היסטוריה‬ ‫אלימה ומדממת של התיישבות.‬
‫עם ההעמקה של חקר הארץ היפהפייה הזו,‬
‫אנחנו צריכים להכיר בעמים המקוריים של היבשת‬
‫ובאופן שבו הם מקדישים‬ ‫את חייהם להגן על הקרקע ולשמר אותה.‬
‫החברה המודרנית יכולה ללמוד‬ ‫מהכבוד שהיה להם לאיזון העדין‬
‫בין בני אדם לכדור הארץ.‬
‫לחיים.‬ ‫-וזה יהיה נושא הפרק הנוכחי.‬
‫הכרה בבעלים המקוריים של האדמה,‬
‫למידה רבה ככל האפשר מהתרבות שלהם‬
‫והבנת האופן שבו השיטות האלה‬ ‫עדיין רלוונטיות להגנה על כדוה"א היום.‬
‫מגניב. אני מרגיש שאני חוזר בזמן.‬
‫באוניברסיטת מלבורן המשכנו ללמוד‬
‫על ההיסטוריה של אוסטרליה‬ ‫בשיחה שלנו עם הסופר ברוס פסקו.‬
‫הספר השנוי במחלוקת של ברוס,‬ ‫"דארק אמו", מערער על התפישה הנפוצה‬
‫שלפיה העמים הילידים‬ ‫של אוסטרליה היו ציידים-לקטים נודדים.‬
‫ברוס טוען שהאבוריג'ינים‬ ‫למעשה ידעו הרבה על שימור הסביבה‬
‫והיו חקלאים מתוחכמים.‬ ‫הרעיונות שלו הם לא רק השערות.‬
‫הנחת הבסיס שלו מבוססת על היומנים והתיעוד‬ ‫של המתיישבים וחוקרי הארצות הראשונים.‬
‫וברוס חש כי‬ ‫בתור העמים הראשונים של אוסטרליה,‬
‫האבוריג'ינים ראויים לכבוד‬
‫על התרומה שלהם לתרבות ולאדמה.‬
‫זה כבוד עבורנו לשוחח איתו.‬
‫זה מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫זה תענוג לשוחח איתך וללמוד.‬
‫לדעתי זה המפתח.‬
‫אוסטרליה היא מדינה קולוניאלית עד היום,‬
‫והיא לא מובנת מהסיבה הזו.‬
‫נוכל ללמוד הרבה יותר על הארץ‬
‫אם נבחן את האופן‬ ‫שבו האבוריג'ינים ניהלו אותה.‬
‫חלק גדול מהמחקר שלך‬ ‫ומהנושאים שעליהם אתה מדבר‬
‫עוסק בחזרה למקורות כדי להתקדם, נכון?‬
‫כן. אנחנו סבורים שמצאנו פה‬ ‫את הכפר הכי עתיק על כדוה"א.‬
‫וזה אומר שאבוריג'ינים בחרו לחיות יחד‬
‫בבתים בנויים לפני כ-50 עד 60 אלף שנים.‬
‫מדובר בעשרות אלפי שנים‬ ‫לפני ששיערו שמישהו אחר…‬
‫כן. זה עתיק יותר מטורקיה, מישראל.‬
‫מה אפשר לאבוריג'ינים לעמוד במבחן הזמן?‬
‫הבסיס לממשל אבוריג'יני היה‬ ‫התפישה שאנחנו צריכים להיות צנועים יותר.‬
‫לראות את עצמנו כחלק מעולם החי.‬
‫לכן לאבוריג'ינים יש‬ ‫טוטמים של חיות, עצים, צמחים,‬
‫כי אנחנו רואים את עצמנו פשוט כיצורים.‬
‫זו התפישה ההזויה של עליונות‬ ‫והניצול שבא בעקבותיה.‬
‫אנחנו צריכים לנהל‬ ‫את השיח הזה ולשאול, "האם אתקיים‬
‫"בעוד 20,000 שנים, או שנהרוג את עצמנו?"‬
‫שימור כדוה"א הוא כמו תחזוקת בית נכונה ו…‬
‫כן.‬ ‫-…והגיוני מאוד מבחינה כלכלית.‬
‫כל מה שאנחנו עושים צריך להבטיח שהיא בסדר.‬
‫זה יבטיח את שלומנו.‬
‫כן.‬
‫יש כ-500 לאומים אבוריג'ינים באוסטרליה.‬
‫כיום הם מהווים רק כ-2.4% מכלל האוכלוסייה.‬
‫נבקר רק חלק‬ ‫מהלאומים האלה, וזו התחנה הראשונה שלנו.‬
‫קויה ביץ' הוא אזור חוף‬ ‫יפהפה ומגוון בקווינסלנד‬
‫שכולל שלוש מערכות אקולוגיות ייחודיות.‬
‫חוף, מנגרובים ושונית אלמוגים.‬
‫הם מחוברים ביניהם‬ ‫במישורי בוץ ולגונות גאות ושפל.‬
‫נבלה את היום עם נציגים של הקבוצה הילידית‬
‫של האזור הזה, שבט קוקו ילנג'י.‬
‫בפרק הזה אאציל את רוב תפקיד מספרי הסיפורים‬
‫לנציגים האבוריג'ינים שיופיעו,‬
‫כך שנוכל לשמוע מהם ובמילותיהם.‬
‫זהו לינק ווקר.‬
‫אני לינק ווקר.‬
‫אחי ואני מנהלים את‬ ‫"קוקו ילנג'י קלצ'ורל הביטאט טורס".‬
‫החברה שלנו מנוהלת‬ ‫ומופעלת רק על-ידי אבוריג'ינים.‬
‫המבקרים נהנים מחוויה תרבותית עשירה.‬
‫כשומרים המופקדים על אדמת המורשת שלנו,‬
‫זו אחריותנו להמשיך ולהעביר את הידע התרבותי‬
‫שהמשפחות שלנו צברו לאורך אלפי שנים.‬
‫ברוכים הבאים לקויה ביץ'.‬ ‫-תודה שאתם מארחים אותנו.‬
‫אנחנו מתרגשים.‬
‫אתם על אדמת קוקו ילנג'י.‬ ‫אנחנו מדברים פה בשפת הקוקו ילנג'י.‬
‫המקום הזה הוא קויו קויו.‬
‫המשמעות היא "דיג".‬ ‫אנחנו תופסים פה כל מיני דגים.‬
‫זה חלק מהדברים‬ ‫שיש פה. קרוקודילים, דגי חרב,‬
‫כרישי מסור, צבים…‬
‫זה מדג חרב?‬ ‫-כן. רואה את הסוגים השונים?‬
‫מה עם זה? זה מדג חרב?‬ ‫-זה דג חרב.‬
‫וזה המסור.‬ ‫-זה דג מסור.‬
‫היינו מרכיבים‬ ‫ידיות בקצוות ומנסרים איתם עצים.‬
‫אז אתם עוסקים פה לרוב בדיג מסורתי?‬
‫כן, דיג עם חנית, הרבה ציד סלקטיבי, ליקוט,‬
‫איסוף של מה שנחוץ,‬ ‫דיג רשתות, מלכודות, כל מיני.‬
‫בני כמה הייתם כשהתחלתם ללמוד שיטות דיג?‬
‫היינו ממש קטנים.‬ ‫למדנו כשהיינו עם הסבים שלנו‬
‫ועם אימא ואבא, דודים ודודות.‬ ‫לכל אחד יש טריקים משלו.‬
‫הרבה מזקני השבט‬ ‫כבר לא יכולים ללכת, אז יצרנו את זה‬
‫כדי להמשיך לצוד‬ ‫ולהאכיל אותם מזון טוב בכל יום.‬
‫הרבה מהמשפחות שלנו נפגעו מסוכרת.‬
‫אפשר היה לשמוע על דורות‬
‫שנסגרו במיסיונים בלי‬ ‫יכולת לעזוב. האכילו אותם סוכר,‬
‫קמח, טבק ותה.‬
‫אז לכל הדור של סבתא שלי‬ ‫יש סוכרת. אחרי שיצאו מהמיסיון,‬
‫הם כבר לא היו חייבים לאכול את זה.‬
‫הם חזרו לצוד וללקט. אז הדור שלנו וידא‬
‫שנשלב את זה בסגנון החיים‬ ‫כדי שהעם שלנו יהיה בריא מעכשיו ואילך.‬
‫זה מדהים.‬
‫התיירות התרבותית שלנו‬
‫היא אחת מהדרכים‬ ‫להדגיש את התרבות המיוחדת שלנו‬
‫ולשמור על גאוות‬ ‫המשפחות שלנו כדי להתקדם לעתיד‬
‫ולתקן את כל הדברים הרעים מהעבר.‬
‫בואו. נרד למים,‬ ‫נתאמן עם חניתות, תתחילו לעבוד.‬
‫ניקח את דארין וזאק לחוף,‬
‫ונלמד אותם להשתמש בבטחה בחניתות.‬
‫המשפחה פה כבר 20,000 שנים.‬ ‫פעם חיינו שם, איפה שהים,‬
‫אבל המים דחקו אותנו.‬ ‫עכשיו אנחנו יורדים שוב מההר.‬
‫אבל אלה אותן המשפחות. הסיפורים לא אבדו.‬
‫והמקומות שקושרים‬ ‫אותנו לסיפורים האלה נמצאים פה.‬
‫ואו.‬
‫אז בואו לבחור חנית.‬
‫תרגישו. תמצאו משהו לא כבד ולא קל מדי.‬
‫שיהיה לכם נוח. נתאמן ואז…‬
‫אפשר להחליף אם צריך.‬
‫התחושה עם זו מעולה.‬ ‫-תחושה טובה? תיזהר מאחוריך.‬
‫אופס. לפחות זה לא הקצה המחודד.‬
‫כלל ראשון. כשאתם מסתובבים עם החניתות,‬
‫ישר למעלה ולהשעין על הכתף.‬
‫ככה לא תדקרו אחד את השני.‬ ‫-רק רציתי לראות את הקצה.‬
‫בוהן אחת על הקו.‬
‫אצבע בקצה כשמשליכים. מצביעים אל המטרה.‬
‫גם הרגליים פונות אל המטרה.‬ ‫כשתהיו מוכנים, כל המשקל‬
‫על הרגל האחורית.‬ ‫תישענו אחורה, כל המשקל אחורה.‬
‫אפשר להרים את הרגל הקדמית,‬ ‫לצעוד ולדחוף עם האצבע.‬
‫טוב, ניסיון. זהו זה.‬
‫פגעתי עם הקפיצה.‬ ‫-קל.‬
‫טוב, בואו. ננסה שוב.‬ ‫-יופי.‬
‫תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫אולי זה קל עבורכם. ארחיק את זה קצת.‬
‫משליכים מרחוק כל כך? אפשר לראות אותו במים?‬
‫כן, הדגים שומעים כשמתקרבים, ובורחים.‬ ‫צריך לרדוף אחריהם.‬
‫תזכרו שלדגים יש קשקשים. אז תפגעו חזק.‬
‫בלי תירוצים אחרי זה.‬
‫כמעט. זה בסדר. זה צף במים.‬
‫יופי. טוב.‬ ‫-השלכה יפה.‬
‫ראיתם כזה פעם?‬
‫זה וומרה.‬ ‫-לא.‬
‫זה תחליף לאצבע.‬
‫אז יש יותר מינוף.‬
‫שדרוג נשק.‬
‫- עליית כוח -‬
‫אחרי שהם לומדים להשתמש באצבע, משדרגים אותם‬
‫לוומרה, שהוא הארכה של הזרוע…‬
‫כמעט.‬ ‫-…שנותן יותר כוח בדיג.‬
‫בבקשה. זהו. זה חזק.‬ ‫-יפה.‬
‫ממש מפחיד להיות שם‬
‫כשאנשים משליכים חניתות לכל הכיוונים, אז…‬
‫אז אנחנו מקפידים קודם ללמד בטיחות…‬
‫זה הוא.‬
‫…לפני שאנשים יוצאים לציד מסורתי.‬
‫טוב. בזה מסתכמת העזרה שנוכל לתת. מוכנים?‬
‫די מוכנים.‬
‫אני ודארין נטייל בחוף לליקוט תרופות ואוכל.‬
‫ושניכם תלכו לצוד,‬
‫נראה אם תחזרו עם דגים, סרטנים וכל זה.‬
‫טוב.‬ ‫-זו תחרות.‬
‫אטפל בזה.‬ ‫-תצליח?‬
‫לך לטפל בירקות.‬ ‫-טוב.‬
‫אקח את זאק איתי לצוד סרטני בוץ‬
‫ונראה מה נתפוס.‬
‫בדרך כלל סרטנים ייראו כמו החורים האלה.‬
‫הם יזוזו כשנתקרב. הם יראו אותנו ויברחו.‬
‫אלה חורי טחניים שבהם הם אכלו.‬
‫אם סרטן הולך בבוץ, הוא יוצר זרם חשמלי.‬
‫דג הטחן יודע איפה הוא.‬ ‫הוא יושב עליו, מרסק אותו ואוכל אותו.‬
‫רואה את כל זה בכל החוף?‬ ‫-כן.‬
‫זו אחת מהתרופות‬ ‫הכי מועילות פה. יש הרבה ממנה.‬
‫זה הפרי שלה.‬
‫רואה את הירוק והלבן? הלבן בשל.‬
‫הפירות הלבנים הקטנים הם פרי הסקיבולה טקדה.‬
‫…אם יש זיהום בעין או אם נכנס חול לעין,‬
‫לוקחים את הבשלים,‬ ‫חשוב שיהיו בשלים, ופשוט לוחצים.‬
‫אנחנו משתמשים‬ ‫במים המלוחים שבפנים בתור קוטל חיידקים.‬
‫ואלה טיפות עיניים. פשוט מאוד.‬
‫ואו, זה…‬
‫אפשר להרגיש…‬ ‫זה לא צורב, אבל מרגישים קצת ניקוי.‬
‫קצת שטיפה, כן. סוחטים את זה…‬
‫זה יכול לשמש‬ ‫לניקוי עור. זה עדין. זה לא דביק.‬
‫זה מתייבש… נקי.‬ ‫-מדהים.‬
‫זה ממש מועיל כשמסתובבים פה.‬
‫כן, עם ידיים דביקות.‬ ‫-כן.‬
‫זה סרטן נזיר קטן.‬
‫זה "קויולין", או שבלול בוץ.‬ ‫-סרטן נזיר גדול.‬
‫כן. זה הפיתיון הכי טוב על החוף.‬
‫אם אתה דג בחופים‬ ‫או על גדות נהר, אסוף הרבה סרטני נזיר.‬
‫אבוריג'ינים משאירים‬ ‫סלעים בנקודות דיג טובות,‬
‫אז הם מוצאים סלע שטוח,‬ ‫שבור, וסלע עגול, קונכיות שבורות.‬
‫כדי לסמן לאנשים ש…‬ ‫-זה מקום לדיג.‬
‫אפשר לאכול גם את העלים?‬
‫זה לא אכיל.‬
‫אבל זה משמש כתחבושת. אז…‬ ‫-אה, תחבושת.‬
‫…אם יש כוויה או‬ ‫כיב בעור. תרגיש. נעים וקריר.‬
‫כשחוזרים מהליכה ארוכה,‬ ‫טובלים את זה במים שמתחת לעץ…‬
‫זה מדהים.‬ ‫-תניח. נעים וקריר.‬
‫כוויות שמש, אם נשרפת. מושלם.‬
‫ואתה רואה גם את השרכים של הלפופית.‬ ‫-לפופית, ואו.‬
‫לאלה יש פרח צהוב.‬
‫יש גם סוג שגדל על הקרקע, עם פרח סגול.‬
‫קוראים להם צמחי דג טחן.‬
‫אם נעקצים מדג טחן,‬
‫או נחתכים בשונית,‬ ‫אנחנו… זה קוטל חיידקים חזק יותר.‬
‫מועכים את זה, מים חמים,‬ ‫משרים, ואפשר להניח בפנים את הרגליים.‬
‫זה מאלחש, אז אפשר להוציא את מה שתקוע בעור.‬
‫בכל הארץ, בכל מקום שהולכים אליו,‬
‫יש חיבור מיוחד בין הצמחים ובעלי החיים.‬
‫כאנשים, אנחנו צריכים‬ ‫למצוא את החיבורים המיוחדים האלה.‬
‫זו הדרך המקורית.‬
‫ניתן לזאק וברנדון להיפצע היום.‬ ‫-כן, יש לנו תרופה בשבילם.‬
‫זו קונכיית ירח.‬
‫במולד הירח היא שחורה. כשהירח מלא היא לבנה.‬
‫הצבע משתנה עם מחזור הירח.‬
‫לכן זה נקרא קונכיית ירח.‬ ‫-תראה אותו, נהנה לו.‬
‫אז כל הרעיון איתן‬
‫זה שאם יש עננות כבדה ורוצים לצוד,‬
‫לא יודעים איזו גאות תהיה,‬ ‫ומחפשים את הקונכייה.‬
‫אם הן כהות כמו זו, הגאות תהיה טובה.‬
‫אז אתם מקבלים‬ ‫הרבה אותות ממה שבעלי חיים עושים.‬
‫רוב הצמחים או החיות מספקים מידע.‬
‫מרתק. זה מגניב.‬ ‫אני מרגיש כאילו שאני חוזר בזמן.‬
‫זה כל מה שעשינו כילדים.‬ ‫זה כל מה שרצינו לעשות.‬
‫עדיף בהרבה על משחקי מחשב.‬ ‫-כן.‬
‫הידע שלכם על הטבע‬
‫נראה חשוב מאוד לכל החברה.‬
‫כן. כל משפחה וכל אדם אחראים לחיות שונות.‬
‫צריך להיות להם טוטם שהם מחוברים אליו,‬
‫כדי לוודא שאותה חיה שורדת.‬
‫כן.‬
‫אם מביטים בהם ולומדים מהם,‬ ‫הם מלמדים את כל הסודות‬
‫שצריך לדעת בשטח.‬
‫אז אנחנו דגים כשהגאות נמוכה.‬
‫הקרוקודילים והכרישים חוזרים עם גאות גבוהה.‬
‫אז לנו יש שש שעות.‬ ‫להם יש שש שעות. צריך ללמוד לחלוק עם הכול.‬
‫זה זכר גדול.‬
‫תפסת עוד הרבה?‬ ‫-רק אחד.‬
‫תראה. מדהים.‬ ‫-רק עוד אחד שם.‬
‫זה זכר. כשמביטים למטה רואים משולש.‬
‫ככה מזהים את הזכר.‬ ‫הם לוחמים עם צבתות גדולות יותר.‬
‫רוצה להחזיק?‬ ‫-תראה את זה. בטח.‬
‫זו הדרך הכי בטוחה.‬ ‫-מניחים אותו למטה.‬
‫הידיים צריכות להישאר מאחור. לא מלפנים.‬
‫מתחת.‬ ‫-לא, לא מתחת.‬
‫הם יכולים להגיע ולתפוס.‬ ‫-באמת?‬
‫רוב האנשים לא מבינים‬ ‫עד כמה סרטני הבוץ מסוכנים.‬
‫תפסת?‬ ‫-נראה לי.‬
‫צבת אחת יכולה לרסק עצמות והאחרת חותכת.‬
‫והם לרוב רצים לכיוונך אם מתקרבים יותר מדי.‬
‫יש לו צבת קרב גדולה. איתה הוא מרסק.‬
‫שלא תיתפס שם. זה מרסק עצמות.‬
‫אם הוא תופס עם אחת, הוא יחתוך לך אצבע.‬
‫באמת? אלוהים.‬ ‫-תנסה.‬
‫עם הזרת.‬ ‫-אני רוצה את כל האצבעות שלי.‬
‫תראו מה זה.‬
‫תפוס.‬
‫די מפחידים, לא?‬ ‫-זה שלך.‬
‫אין בעיה. שים אותו על הקרקע.‬
‫נחמד לפגוש אותך.‬ ‫-יופי. תודה לכם.‬
‫טוב. יש לנו תקווה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫יש לנו קוקוסים.‬ ‫-זו התוכנית.‬
‫ניתן להם להתרוצץ. אנחנו נפתח קוקוסים.‬
‫נשתמש במכוש להוריד את הקליפה הרכה.‬
‫בשבילך.‬
‫וככה נגרד.‬
‫זו הדרך הכי טובה להכין חלב קוקוס. לחיים.‬
‫תראה לאחרים איך…‬
‫כן. תודה.‬ ‫-…איך לאכול. בכיף.‬
‫הנה אחד.‬ ‫-יש אחד? איבדת אותו?‬
‫כן. הוא איבד אותו.‬
‫עכשיו אני יודע מה לחפש.‬
‫סרטן.‬ ‫-יש שם אחד. רואה?‬
‫איך ראית כל כך רחוק?‬ ‫-רואה אותו הולך? תפוס אותו.‬
‫תתקרב.‬
‫שפד אותו בחלק הכהה.‬
‫פספסת. רואה אותו שם?‬
‫פספסת. מתחת.‬
‫מתחת.‬ ‫-שם.‬
‫תפס אותו.‬ ‫-בבקשה. בול במרכז.‬
‫אז תפסת סרטן. בדיוק באמצע.‬
‫אני אוהב דיג זבובים, כי תמיד משחררים‬
‫בארה"ב, אבל אני‬ ‫מרגיש טוב יותר בידיעה שתפסנו‬
‫וגם נאכל אותו.‬
‫הטעם טוב יותר כשאתה תופס בעצמך.‬
‫בטח.‬
‫תראה אותו.‬
‫זהו זה. ואראה לך‬ ‫איך לבשל אותם. אני מקווה שאתם רעבים.‬
‫היי. אני דארין.‬ ‫-נעים מאוד. אני דליסה.‬
‫אני אורגת סלים מסורתית.‬ ‫זו האחיינית שלי, קאיאנה, יושבת פה.‬
‫היי, קאיאנה.‬
‫זה מה שעשיתי עם סבתא שלי.‬
‫היינו יושבות איתה.‬ ‫-יופי. ומאיפה הסיבים?‬
‫זה דקל שחור. זה עץ נדיר מאוד.‬
‫הדקל השחור גדל רק‬
‫באזור חוף צר‬ ‫בפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד.‬
‫הגברים משתמשים בעץ‬
‫למקלות קצב.‬
‫זה לטקסים.‬
‫כן. מכינים מקלות קצב,‬ ‫וומרה, ראשי חניתות, אז שום דבר לא מתבזבז,‬
‫כי משתמשים בכל העץ.‬
‫במקום כל עץ שאני כורתת‬ ‫ביער הגשם דיינטרי אני נוטעת חדש.‬
‫אז זה בר-קיימא.‬ ‫-מעולה.‬
‫קיום התרבות המסורתית‬
‫בזמן ההתיישבות היה עבירה חמורה על החוק.‬
‫אז יש לנו הרבה מזל‬ ‫שהתרבות הועברה במשפחה שלנו,‬
‫דרך הנשים, לדור הבא.‬ ‫והן עושות את אותו הדבר,‬
‫מעבירות את זה לדור הבא אחריהן.‬
‫שק מסורתי כזה משמש לנשיאת תינוקות.‬
‫הידית מונחת על הראש. ככה.‬
‫ככה נשאו תינוקות באזור הפרא.‬
‫כשאני מכינה שקים גדולים כאלה,‬
‫זה לוקח לי כשלושה חודשים.‬
‫שלושה חודשים?‬ ‫-כן, אז הרבה זמן.‬
‫אבל אחד קטן כזה לוקח רק חצי שעה.‬
‫היינו יושבות עם סבתא בחגים,‬ ‫וזה היה כמו שעת סיפור.‬
‫את סבתא שלי החביאו בתוך סל.‬
‫בזמן הדור הגנוב כש…‬ ‫-מה?‬
‫כן, כשהרשויות הלבנות באו לקחת ילדים.‬
‫את צוחקת?‬
‫נתנו לה פולים המשמשים לקישוט‬ ‫שיעסיקו אותה כדי שלא תעשה רעש כתינוקת.‬
‫ולא לקחו אותה אז.‬
‫ההעברה והלקיחה של הילדים שלנו‬
‫והמשפחות שלנו‬ ‫מאזורי המחיה המסורתיים לא קרתה מזמן.‬
‫מדובר רק בדור אחד אחורה.‬
‫אז התברכנו בכך‬ ‫שאנחנו יכולים לשמר את התרבות שלנו פה‬
‫ולחלוק אותה עם שאר העולם.‬
‫אז חוץ מזה שהרגע תפסנו אותו בים,‬
‫מה הסוד לבישול טעים של סרטן?‬
‫נשים אותו שם.‬
‫הבסיס הוא התערובת. יש קצת שמן קוקוס.‬
‫נמדד במדויק.‬
‫נכניס גוש חמאה.‬
‫שום. זה פשוט שום כתוש.‬ ‫-אני אוהב שום. זה מעולה.‬
‫אלה בעיקר צ'ילי עין הציפור. זה בן 25 שנים.‬
‫יש פה רק צ'ילי, חומץ ומלח. אז שמים כמה.‬
‫זה רק חומץ ומלח, המיץ של זה.‬
‫ותריח את זה כשזה יתחיל להתבשל.‬
‫אם מבשלים סרטן יותר מדי,‬ ‫הבשר נדבק לשריון וקשה לקלף אותו.‬
‫זה לימון פרא.‬ ‫הוא הרבה יותר טעים מרוב הלימונים.‬
‫באמת? לימון פרא?‬
‫כן. תטעם מזה.‬
‫נשים קצת מלח.‬
‫נכסה וזה יתבשל חמש דקות.‬
‫זה יתאדה?‬ ‫-נחכה שהכול יהפוך לכתום.‬
‫וסיימנו.‬ ‫-לטבול שם?‬
‫תטבול בפנים.‬
‫טעים.‬
‫ואחרי שנסיים את זה,‬ ‫אם ירצו עוד, נבשל עוד.‬
‫נתחיל סיבוב חדש.‬
‫מעניין איך הולך לדארין עם הסלים.‬
‫צריך סבלנות.‬
‫איך זה אמור להיראות?‬
‫רק שאדע.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה המוצר המוגמר.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫נעים לעצור ולהתמקד במשהו,‬
‫להאט, לשמוע את הסיפורים שלך.‬
‫אני מקווה שנהנית.‬
‫כן.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫היי. מה קורה?‬ ‫-איך הלך לכם?‬
‫מה שלומכם?‬ ‫-איך הלך לכם?‬
‫די טוב.‬ ‫-כן?‬
‫כן, השגתי הרבה דברים טובים.‬
‫נהניתם?‬ ‫-הרבה סרטנים.‬
‫כן. היי, לא רע.‬
‫מצאנו צמחי מרפא מגניבים. אכלנו קוקוסים.‬
‫מעולה.‬ ‫-יופי של אחה"צ.‬
‫מדהים.‬ ‫-תמיד.‬
‫המקום הזה הוא מכולת,‬ ‫בית מרקחת. כל מה שצריך.‬
‫יפה לראות איך אתם חיים.‬
‫ותודה שאתם ממשיכים‬ ‫במסורת ושקיבלתם אותנו ו…‬
‫בכיף. מתי שתבואו,‬ ‫תבקרו. תמיד יש מישהו מהמשפחה.‬
‫תודה לכם. תודה, אחי.‬ ‫-תודה, גבר.‬
‫תודה, גבר.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫נתראה בפעם הבאה על בטוח.‬ ‫-תודה. יום טוב.‬
‫התחנה הבאה היא פארק לאומי בצפון קווינסלנד,‬
‫אבל זה לא פארק טיפוסי.‬ ‫לאורך 400 מיליון שנים,‬
‫הטבע יצר את הפסל המדהים הזה.‬
‫יבשות זזו, מים זרמו, אבן גיר נמסה.‬
‫וזו התוצאה, מערות צ'ילגו.‬
‫הקשר בין הילידים האוסטרלים‬
‫ומערות צ'ילגו הוא בן עשרות אלפי שנים.‬
‫לצערי, הייתי די חולה ביום הביקור במערות,‬
‫אז דארין הלך לבד.‬
‫ואו, זה יוצא מן הכלל.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מה המקום הזה?‬ ‫-מקום קטן בשם צ'ילגו.‬
‫יש לנו חלל קטן עם אור יום,‬
‫ואני רוצה להראות לך גם מאובנים ימיים.‬
‫באמת?‬
‫זה היה מתחת למים.‬
‫כן.‬ ‫-לפני כמה זמן?‬
‫אומרים שזה היה לפני 400 מיליון שנים.‬
‫ארבע מאות מיליון?‬ ‫-כן.‬
‫ואו.‬
‫איך זה קרה? נראה שזה צץ משומקום.‬
‫כן. עם כל התערובת של פחם ומשקע,‬
‫נוצרו סלעי משקע, אבן גיר רגילה.‬
‫ובגלל התנועה של‬ ‫קרום כדור הארץ והרבה חום ולחץ,‬
‫זה נדחף אנכית למצב שאנחנו רואים היום.‬
‫קשה לדמיין,‬
‫אבל מדענים סבורים שהמערות האלה‬ ‫התחילו להיווצר לפני 400 מיליון שנים.‬
‫אז הכול היה מתחת למים.‬
‫היי, מה אתה?‬
‫אני אמונייט, טורף ימי שחי לפני הרבה זמן.‬
‫הרבה מבני מיני אכלסו בעבר את הים פה,‬
‫לפני שנכחדנו.‬
‫אז מאובני האמונייט שנמצאו פה הם עוד ראיות?‬
‫כן, לכך שהאזור הזה היה כולו תחת מים.‬
‫במשך מיליוני שנים, הלוחות הטקטוניים נעו,‬
‫והתנגשו כך שנוצרו הרים.‬
‫מיליוני שנים של גשם וסחיפה‬
‫עזרו ליצור את המערות בהרים האלה,‬
‫ויצרו את היופי שרואים היום,‬
‫שהושאר לשומרים המסורתיים‬ ‫של האדמה להגן עליו ולהשתמש בו‬
‫ב-60,000 השנים האחרונות.‬
‫אבל זכור, המין שלי‬ ‫לא קיים כבר כ-65 מיליון שנים.‬
‫זה מזכיר לי, כדאי שאלך.‬
‫נתראה?‬
‫רק בצורת מאובן!‬
‫ואו.‬
‫זה מדהים.‬
‫כשאני מוביל אנשים במערות,‬ ‫גם הם רואים את היופי שבהן,‬
‫בדיוק כמוני. ולכן אני אוהב את העבודה הזו.‬
‫בבקשה. הצלבתי שם.‬
‫מטורף.‬
‫אנחנו בתוך זה, אדי.‬ ‫-אנחנו במערה.‬
‫גילו אות ב-1891.‬
‫1891?‬
‫כן, מישהו בשם ויליאם את'רטון.‬
‫זה עכביש.‬ ‫-מה? איפה העכביש?‬
‫כשאנשים רואים את עכביש הצייד הם צועקים.‬
‫והם נבהלים.‬
‫אה, כן.‬
‫בערך בגודל היד שלי.‬
‫אדי, מה המבנים המחודדים האלה?‬
‫איך קוראים להם?‬ ‫-אלה נטיפים.‬
‫נטיפים?‬
‫ויש זקיפים, על הקרקע.‬
‫בנטיפים לחות זורמת במרכז,‬
‫וכמו בקש היא מטפטפת,‬
‫יוצרת את הזקיפים, והם מתרוממים.‬
‫וכמה זמן לוקח להם להיווצר?‬
‫נטיפים גדלים‬ ‫בשלושה עד חמישה ס"מ במאה שנים.‬
‫זקיפים גדלים רק בס"מ אחד ב-100 שנים.‬
‫הגענו. אפשר לראות פה…‬
‫הנה זה.‬ ‫-…שיש לחות למטה.‬
‫תראה את זה.‬ ‫-ייקח לזה זמן לטפטף, אז…‬
‫לגעת או לעזוב? עדיף לעזוב.‬
‫מיד כשאני לוקח אותם לחלל עם אור היום…‬
‫ואו!‬
‫…התגובה הראשונה היא, "ואו.‬
‫"זה ענק. זה כמו קתדרלה."‬
‫אחד מהחללים עם אור יום במערה הזו.‬
‫זה אחד מהדברים הכי יפים שראיתי.‬
‫זה יפהפה. זה החלק הכי מרשים בסיור.‬
‫איך אפשר לא לשאול מי אתה או מה אתה,‬
‫"מה זה? מה המטרה של הכול?"‬
‫כשנכנסים למקומות כאלה?‬
‫אדי, בהחלט לא הכנת אותי לזה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-יש לי משרד יפה, נכון?‬
‫ואו.‬
‫לכאן כנראה באו‬ ‫אבוריג'ינים להתגונן ממזג האוויר.‬
‫נכון.‬
‫אבל הם לא העמיקו למערה כי היא חשוכה מדי.‬
‫זה קרוב. יש קצת אור. נכנסו. יש אזור שטוח.‬
‫כל אזור המערות הזה, היכולת לחלוק את זה‬
‫איתי ועם אחרים, זה בטח מיוחד.‬
‫כן. כמו שאמרת, הרגשת משהו.‬
‫כן.‬ ‫-וזה נשאר איתך.‬
‫כן.‬ ‫-זה טוב.‬
‫אני מוציא את דארין‬ ‫מהמערה לגבעה לתצפית טובה יותר.‬
‫אפשר לראות לקילומטרים.‬
‫טוב, דארין. אראה לך ציורי סלע.‬
‫ציורי סלע?‬ ‫-כן.‬
‫הדבר היפה נמצא מתחת לתקרת הסלע הזו.‬
‫תסתכל על התקרה.‬
‫ואו.‬
‫ציורי סלע יפים.‬
‫כמו שאתה רואה, יש גם הרבה כוכבים.‬
‫הרבה מהעמים האבוריג'ינים פה…‬
‫אנחנו נקראים "ואקאמאן" באזור הזה,‬
‫והכרנו את הכוכבים מניווט בלילה.‬
‫אז זה,‬
‫זה מוביל אותך‬ ‫לכוכב הערב הגדול שתמיד רואים.‬
‫כאן.‬ ‫-ועוקבים אחרי זה.‬
‫זה מוביל למים.‬ ‫-באמת?‬
‫אז כל זה מבוסס על השטח פה.‬
‫נכון.‬ ‫-ואו.‬
‫בצד הזה אפשר לראות עקבות של כלבים.‬
‫כן.‬
‫יש לנו כלב רוחני גדול‬
‫בשם כלב דונגן, ואלה העקבות שלו.‬
‫כמו שאתה רואה במרחק שם, יש את הסלעים.‬
‫משם מגיע הכלב בסיפור.‬
‫אז המלך הגיע לפה‬ ‫עם כל נשותיו, שבע נשים, ישב פה.‬
‫ואפשר לראות את הנוף ועוד שבטים שמגיעים.‬
‫מזרחית לנו יש את עם האמבראבם,‬
‫מצפון יש את שבט קוקו ג'ונגן‬
‫שגם הם התיישבו פה.‬
‫אז זה מספר את סיפור המים,‬
‫סיפור המוצא של הכלב.‬
‫כן, כי יש מפה מאחוריך עם פני הכלב.‬
‫אה, יפה.‬ ‫-הוא מצביע לאזור ההוא.‬
‫הסלע הכחול-אפור שם‬ ‫היה החלק הכי עמוק של הים.‬
‫ואנחנו נמצאים בחלק שהיה הכי רדוד.‬
‫פה?‬
‫יש לי עכשיו‬ ‫הפתעה פרהיסטורית להראות לדארין.‬
‫זה מאובן ימי‬
‫בן 65 מיליון שנים‬ ‫מהזמן שהאדמה הזו הייתה מתחת למים.‬
‫זה היה חלק מהשונית…‬
‫נכון.‬ ‫-…לפני 400 מיליון שנים.‬
‫אחי, תודה לך.‬ ‫-בכיף.‬
‫זריחה, שקיעה. שם המים.‬ ‫-נכון.‬
‫כמדריך טיולים, חשוב לשמר את זה‬
‫כי יש הרבה היסטוריה באזור הזה.‬
‫אני מקווה שאנשים ידעו‬ ‫כמה עתיקה ויפה הארץ הזו,‬
‫ושיעזבו עם רצון לשמר אותה.‬
‫כל חוויה מחזירה אותי לאותה שאלה.‬
‫מה אנחנו צריכים לעשות?‬
‫אני נזכר בפגישה שלנו עם ברוס פסקו.‬
‫איך נוכל ללמוד עוד‬ ‫מעמים ילידיים בכל העולם?‬
‫האם יש… נראה שיש הרבה קסם בעבר.‬
‫כוס תה.‬ ‫-כוס תה.‬
‫כמו מה שאנחנו עושים.‬ ‫-כן. יושבים. מביאים קנקן תה.‬
‫מבררים איזה תה אוהבים הזקנות והזקנים.‬
‫אם הם רוצים חלב, סוכר.‬ ‫-אוקיי.‬
‫סוג האכפתיות הזה…‬ ‫-הכבוד. כן.‬
‫אנחנו מביאים את האוכל לשולחן.‬
‫אנחנו חולקים‬ ‫אחד עם השני ומדברים על קיימות.‬
‫זה לא פתרון קסם. זו שיחה.‬
‫והשיחה הזו תוביל ליצירת מקום טוב יותר.‬
‫אבל לא מדובר רק בעמים ילידיים.‬ ‫מדובר על אחד עם השני. הפסקנו…‬
‫לתקשר.‬ ‫-…לאהוב אחד את השני.‬
‫זה ממש מדהים.‬ ‫-אני מודה לך מאוד.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-כן. זה יפהפה.‬
‫זה ממש פשוט.‬
‫יושבים. מקשיבים.‬ ‫אנחנו חולקים את העולם הזה.‬
‫תודה, ברוס.‬
‫הנה ההזדמנות הבאה שלנו לעשות בדיוק את זה.‬
‫אנחנו בדרך לאזור יער הגשם בגירינגן‬
‫כדי להיפגש עם סוניה טקאו, אחראית תקשורת,‬
‫ופיל ריסט, מנכ"ל,‬ ‫בגירינגן אבוריג'ינל קורפוריישן.‬
‫אני פיל ריסט.‬
‫אני המנכ"ל של‬
‫המרכז האבוריג'יני הבולט‬ ‫לניהול האדמה והים בקווינסלנד.‬
‫אבל גם בכל אוסטרליה. יש תשע קבוצות שלנו,‬
‫ואנחנו מכסים אזור גדול.‬
‫לאוסטרליה יש היסטוריה אפלה מאוד באופן‬
‫שבו היא התייחסה לילידים האוסטרלים.‬
‫וככל שיותר אנשים יבינו ויהיו מודעים‬
‫למאבק של ילידים אוסטרלים, יותר טוב.‬
‫יש לנו ביטוי…‬
‫בדרך כלל האב והבן מטפלים בדברים הקשים.‬
‫וכשהאב מתעייף, הוא מניח את החנית,‬
‫והבן מרים אותה וממשיך במאבק.‬
‫זה משתנה עכשיו, וזה לאו דווקא הבן.‬
‫עכשיו זו הבת שמרימה את החנית עבורנו.‬
‫אבל גם אתם חלק מזה.‬ ‫המוכנות שלכם להקשיב וללמוד,‬
‫וזה הופך לחלק מסוכנות השינוי הזו.‬
‫ואוסטרליה היא אחת מהמדינות העשירות ביותר.‬
‫אבל בלב אוסטרליה‬
‫יש מאבק שמתחולל במשך דורות.‬
‫זה חלק מההיטמעות,‬ ‫אני מניח, בתרבות הדומיננטית הזו.‬
‫ויש הרבה בעיות עם זה.‬
‫מה שמדהים אותי הוא‬
‫למה זה לא מטופל מצד הממשלות‬
‫ושאר האנשים פה‬
‫שיכולים לאגד את החוכמה והידע‬ ‫ולשפר את המדינה?‬
‫אני באמת מתקשה לענות על השאלה הזו.‬
‫במשך שנים, הלבנים באוסטרליה‬ ‫אמרו שאנחנו פחות טובים מכולם.‬
‫אז זה מוטמע,‬
‫ויש תסביך‬ ‫עליונות-נחיתות שאני לפעמים מדבר עליו.‬
‫ואני חושב שהמצב משתנה עכשיו.‬ ‫הוא משתנה כבר תקופה.‬
‫אני מזדהה עם מה שאתה אומר ומסכים.‬
‫לדעתי השינוי בדרך.‬
‫אני יודע שיש דור צעיר עם ראש פתוח מאוד,‬
‫עם חזון ומעוף, ו…‬
‫מרגש עבורי לשבת איתכם היום,‬
‫כי דיברת על הקול שלכם.‬
‫ואם אנחנו מצליחים להפיץ את הבשורה‬
‫ולהגביר את העוצמה, כביכול, של הקול שלכם…‬
‫תודה.‬ ‫-אני מלא הכרת תודה.‬
‫אנחנו אוהבים אותך.‬
‫זה הדבר הכי מגניב שאנחנו…‬ ‫-אפשר לשמור אותך?‬
‫אנחנו לא רוצים שתלך.‬
‫זהירות. אנחנו עלולים…‬ ‫-לא תיפטרו מאיתנו.‬
‫אבוריג'ינים צריכים להיות מעורבים מאוד‬
‫בבעיות העולמיות שאיתן אנחנו מתמודדים.‬
‫אי אפשר לתקן את הסביבה בלי להביא בחשבון‬
‫את החיבורים הפנימיים בסביבה הטבעית.‬
‫אוקיי. זאק ודארין,‬
‫יש לנו אורח מיוחד מאוד להכיר לכם.‬
‫זה קואה.‬
‫היי, קואה.‬
‫שלום, חמוד. הוא ביישן מאוד.‬
‫הוא דינגו גזעי מיערות הגשם.‬
‫לדינגו יצא שם רע מאוד בארץ הזו.‬
‫יש כרגע מלחמה בין תעשיית המשק החי‬
‫לבין אלה שרוצים להגן עליהם ולשמור עליהם.‬
‫דינגו משתייכים למשפחת הכלביים,‬
‫יחד עם זאבים, זאבי ערבות, שועלים וכלבים.‬
‫ולמרות שהם נראים חמודים,‬
‫דינגו פראיים הם‬ ‫טורפים אכזריים, כמו רוב אוכלי הבשר.‬
‫לכן במדינת קווינסלנד יש כרגע שני חוקים‬
‫שמטרתם להכחיד אותם.‬
‫כאבוריג'ינים אנחנו יודעים שהחמוד הזה‬
‫הוא חשוב מאוד לסביבה הטבעית.‬
‫הוא טורף העל של אוסטרליה.‬
‫ובכל מערכת אקולוגית‬ ‫וסביבתית, כדי לשמור על איזון,‬
‫צריך טורף-על.‬
‫אם עוזבים אותו ונותנים לו‬ ‫לעשות את העבודה שלו כגורם מאזן טבעי,‬
‫הכול מתאזן.‬
‫לימדו אותנו כילדים לעזוב את הטבע לנפשו.‬
‫הוא יודע לדאוג לעצמו. הוא לא צריך אותנו.‬
‫לדינגו ולאבוריג'ינים יש הרבה במשותף.‬
‫ירו עלינו. הרעילו אותנו. ולכדו אותנו.‬
‫וכשאני אומרת לכדו,‬ ‫הכוונה לסחר בעבדים שחורים בארץ הזו.‬
‫סוניה מאירה את עינינו‬ ‫לגבי המציאות הקשה של ההקבלות‬
‫בין אבוריג'ינים לדינגו האוסטרלי.‬
‫התקדמנו קצת, אבל הדרך עוד ארוכה‬
‫לשינוי צורת החשיבה הקולוניאלית‬
‫שהוטמעה כל כך בארץ הזו.‬
‫ההקבלות שהצגת מדהימות.‬
‫אם נתיר לדינגו‬ ‫להיות חופשי ולפעול בצורה טבעית,‬
‫אולי הכול יגיע לאיזון שוב.‬
‫זה נראה דומה.‬ ‫אם אנשים יקשיבו לקולות הילידים,‬
‫הכול יגיע לאיזון.‬
‫כשמשלבים בין מדע מערבי לידע ילידי,‬
‫אפשר למצוא פתרונות יפים…‬
‫לגמרי.‬ ‫-…שיכולים לעזור לסביבה.‬
‫התרבות האבוריג'ינית שייכת לעולם.‬
‫וזו התרבות הכי עתיקה בעולם,‬
‫אז זה תלוי בכל אחד מאיתנו…‬
‫להודות על זה.‬ ‫-להודות על זה. לגמרי.‬
‫אני כבר רוצה‬ ‫לחלוק את זה עם כמה שיותר אנשים.‬
‫העובדה שזאק ודארין פה‬ ‫ומקשיבים היא חשובה מאוד,‬
‫כי סוף סוף מישהו הקשיב לקול האבוריג'יני.‬
‫ומאותה נקודה,‬
‫נוצרת זרימה, שכשמשתפים משהו חיובי,‬
‫זה טוב לא רק לאבוריג'ינים, אלא לכולם,‬
‫וחשוב מכל, לסביבה הטבעית,‬
‫אז זה מעשה נכון.‬
‫אני יוצא ממפגשים כאלה…‬
‫הלב שלי מתפוצץ.‬
‫השיחות האלה עם אנשים הן מורכבות.‬
‫לגמרי.‬ ‫-יש לזה המון היבטים.‬
‫אבל אני יודע דבר אחד,‬
‫שברוס פסקו צדק.‬
‫צריך לשבת ולדבר.‬
‫לשבת, להיות איתם,‬
‫להרגיש את האנרגיה…‬
‫כן.‬
‫…ולנהל דיון כן ופתוח,‬
‫אני חושב שזה כוח-על שחסר בעולם.‬
‫כן, אני מבין. העולם גדול בהרבה‬ ‫מהחצר האחורית שלך,‬
‫בית הספר שלך, העבודה שלך.‬ ‫אנחנו רואים את זה בהרבה רמות.‬
‫אני חוזר עם הרבה יותר הערכה.‬
‫זו תחושה מיוחדת מאוד, נכון?‬ ‫-כן. אני שמח.‬
‫הבנתי מה אני רוצה לעשות‬ ‫עד סוף חיי. אני בן 33.‬
‫מצבי טוב.‬
‫עונה 53 של "עם שתי רגליים על הקרקע"…‬ ‫-אני רוצה להיות דייוויד אטנבורו.‬
‫אי אפשר לשנות את העבר,‬ ‫ואולי לעולם לא נוכל לתקן את נזקיו,‬
‫אבל נוכל לקחת זמן‬ ‫כדי ללמוד את ההיסטוריה של אחרים‬
‫ולהקשיב לקולות שלהם היום.‬
‫למרות שהדרך ארוכה,‬
‫אוסטרליה התחילה‬ ‫בדו-שיח והכרה בתושביה הקדומים.‬
‫כל המדינות שעדיין לא עשו זאת‬ ‫צריכות לפעול כמוה.‬
‫לכולם מגיע קול שווה,‬
‫להישמע, להיות חלק מהדיון.‬
‫המקום הוא כבר לא מקום‬ ‫כל כך גדול. כולנו שכנים עכשיו.‬
‫וגם הדברים הכי קטנים שאנחנו עושים,‬ ‫טובים או רעים, משפיעים על אחרים.‬
‫כן, אפשר לשמר יחד את התרבות של אתמול‬
‫ויחד עם זאת לתכנן עתיד טוב יותר.‬
‫אבל נעשה את זה רק בעבודה משותפת היום.‬
‫צוות הסדרה מכיר‬ ‫בבעלים האבוריג'ינים של אדמות אוסטרליה.‬
‫אנו מכבדים את זקני כל הדורות‬ ‫כמשמרי הזיכרון, המסורת, התרבות והתקווה‬
‫של הילידים האבוריג'ינים‬ ‫ואנשי האיים במצר טורס.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬