SERIÁL NETFLIX
Podivné červené kuličky.
Dělá vám starost zombie apokalypsa?
- Tajné padací dveře. Máš dírku ve svojí…
V Petriho miskách roste cokoli, co to je.
Tohle není sci-fi. Jsou to pouze vědecká fakta.
Jo!
- V téhle epizodě… - Tady je!
…potkáme ty nejneobvyklejší, nejprogresivnější a nejnetradičnější lidi…
Býval jsem právník.
…ze všech oblastí života.
Vymysleli jedinečné způsoby, jak řešit problémy, změnit celé odvětví
nebo jen jak snížit svůj dopad na ekosystém.
Chci toho dokázat co nejvíc.
- Nová řešení, jak nějak uzdravit planetu. - Chceme vyřešit problém.
- A ať už jde o velké, nebo malé nápady… - Tohle jsou semena pšenice.
- Pojď. - …všichni jsou ekologičtí inovátoři.
Naše první zastávka nás zavede na ostrov Tasmánie…
kde poznáme ekologické inovátory, kteří převratně mění obor,
jenž je obvykle známý velkým dopadem na životní prostředí: chov dobytka.
Hospodářská zvířata produkují při procesu trávení 16 % světových skleníkových plynů
ve formě metanu. I když je stále dobrý nápad omezit konzumaci červeného masa
z různých zdravotních a ekologických důvodů…
tato tasmánská firma vymyslela nový způsob krmení skotu.
Takže pokud chcete, budete si moct dál dopřávat steaky.
Firma Sea Forest komerčně pěstuje speciální červenou řasu asparagopsis.
A malá část této řasy přidaná do krmiva krávy může snížit množství metanu
uvolňovaného touto krávou až o 80 %. Spoluzakladatel Sam Elsom nám to vysvětlí.
Jdeme do laborky. Moc vám toho říct nemůžeme…
- Do laboratoře? - Jo, přesně.
Říkej tomu, jak chceš.
Tady v laborce celý proces začíná.
„Výzkumná laborka.“
Je to laboratoř, Darine!
- Rocky, to je Darin a Zac. - Čau, Darine.
- Čau, Rocky. Jak se máš? - Čau.
- Rocky, těší mě. - Mě taky.
Provádíte tady neuvěřitelnou vědu, co?
Všichni si to moc užíváme. Vypadá to fakt dobře.
Tohle je stanice, kde všechny řasy začínají.
Stejně jako pučí semínko, které napřed vyklíčí, než ho zasadíme,
zde na těchto poličkách a v těchto kádinkách začíná život řas.
Izolujeme je od velmi malých buněk.
Jsou v této fázi, kdy jsou prťavé a držíme je pohromadě.
A tvoří tyhle krásné malé chomáče nebo plovoucí kuličky,
a jak rostou, rozpadají se. A tak se o ně opravdu pečlivě staráme,
pěstujeme je od tohoto 500mililitrového stádia až po toto pětilitrové stádium.
Úžasnější lávovou lampu jsem nikdy neviděl.
Jo! To máš recht. Kdyby za tím bylo barevný světlo, vypadalo by to dost hustě.
To je jasný.
Dejte za to ultrafialový světlo a budu na to zírat celou věčnost.
V roce 2016 se Rocky podílel na výzkumu,
který vedl k objevu této mořské řasy, jež ničí metan. Je to jeho zásluha.
- Neskutečný. - Jsi bořič metanu.
Jsem jedním z nich.
Potkáváme jednoho z bořičů metanu na Zemi.
Jo, jsem jedním z bořičů metanu.
Je sice skromný, ale Rocky je opravdová rocková hvězda, co se ničení metanu týče.
Musíme víc ukazovat lidi, co dělají tak skvělou práci.
Jakmile je řasa trochu vyvinutá, odveze se na moře
a zasadí se do speciální oblasti u pobřeží, kde se může plně rozrůst.
Sam nás veze na jejich mořský pozemek. Po krátké cestě lodí od laboratoře
jsme na místě, kde vytahují nebo vysazují speciální lano.
V líhni jsou mikroskopické výtrusy rozeseté po celém laně a nejsou vidět.
- Dostanou se do oceánu, kde dorostou. - Takže se k tomu přichytí?
Jo. Za osm týdnů budou ze všech těchto malých sazeniček mořských řas
- 30centimetrové velké, husté keříky. - Jakmile se dostaneme k jejich pozemku…
tyto velké háky se hodí z lodi do vody.
Tyto háky se pak používají k uchopení a vytažení takzvané páteře.
Páteř se protáhne mezi dvěma plovoucími kotvami,
kam se řasy zasadí, aby vyrostly a dozrály
a mohly se později z páteře sklízet.
Teď vyhodíme chaluhy. Porostou vertikálně nahoru a dolů z těchto lan.
Jo. Jdeme na to.
Lano je pokryto sporami řas asparagopsis.
Klobása z mořských řas.
Provaz pokrytý sporami se obalí bavlnou, která chrání mladé řasy.
Obal je biologicky rozložitelný a rozpustí se zhruba po čtyřech týdnech.
Lana jsou jednotlivá lanka umístěná 50 metrů od sebe
v tomto úseku mořské farmy.
Přísná bezpečnostní opatření zajišťují, že tato lana nejsou hrozbou
pro velryby, delfíny a tak dále.
- Jen chceme vyřešit problém. - Jo.
Snažíme se snížit emise. Jde o změnu klimatu.
Po připevnění k páteři je lano spuštěno do vody a začne další fáze růstu.
Ale nechceme vidět jen tento proces, je na čase si tu zázračnou řasu prohlédnout.
- Cool. - Tohle je řasa Asparagopsis.
Říkáme jim harpunovník.
- Má v sobě maličké harpuny. - Vidíte ty malé bodce.
Je úžasné, že tato malá rostlinka dokáže tak výrazně změnit atmosféru planety.
Týhle malý rostlince nikdo nikdy nevěnoval pozornost,
a jak se ukázalo, dokáže zachránit svět.
Líbí se mi, že Darin si vždycky vše dá do pusy. Naštěstí je tohle bezpečný.
- Jakej je verdikt? - Jo, je to dobrý.
Možná. Ale nejlepší pro životní prostředí je, když ho jedí krávy,
protože bezpečně snižuje uvolňování metanu krávami až o 80 %, nebo i více.
A to může pomoct zmírnit globální změnu klimatu.
Představte si, že tak malá mořská řasa má takový potenciál pomoct uzdravit Zemi.
Žádná jízda na lodi není kompletní, když se nechytím kormidla.
Tohle mě baví. To byl ale den.
Rychle, kapitáne Zacu. Rychle, mládenče!
Jsi ten nejhorší pirát, o kterém jsem kdy slyšel.
Kapitáne Jacku!
- Klakson funguje! A jéje. A je to tady.
Je tam nějaký další tón? Můžu zahrát…
Tento proces začíná v laboratoři a pokračuje v oceánu,
a i když se může zdát složitý, není tomu tak. A je nákladově efektivní.
Dobře, zpátky na souš, ať se můžeme podívat na hotový produkt.
To není zase tak tvrdý, co?
Tolik musí denně kráva sníst.
- Cože? - Tak málo? To je neskutečný.
Takže když té krávě tamhle dáš denně tolik řasy,
- už prakticky nebude produkovat metan? - Jo, přesně tak.
Není toho potřeba moc. Stačí trochu řas promíchat s jejich běžnou stravou,
a produkce metanu se u krav výrazně sníží.
- Ani se na nás nedívají. - No tak. Za chvíli zapadne sluníčko.
- No tak, krávy. - Máte tady odpolední mňamku!
Je na čase nakrmit krávy.
Darin si o sobě myslí, že je zaříkávač krav, tak schválně.
Jaký je v Austrálii číslo na záchranku?
Ahoj! Pojď sem.
Muž, co nikdy nejedl maso, teď nahání krávy.
Jo! Výborně!
Ty brďo.
Ví, co dělá.
Honem!
Podívejte na něj. Skvěle, Darine. V mojí hlavě to vypadalo mnohem hůř.
Ahoj.
Jde o to, že při konzumaci mořských řas dochází k enzymatickému narušení
produkce metanu, což mají na svědomí sloučeniny uvnitř mořských řas,
a k přeměně metanu, který by zvíře vyloučilo jako plynný odpadní produkt,
na energii, kterou zvíře využije k rychlejšímu růstu.
Enzymové blokace jim zabrání prdět?
Ve skutečnosti asi 90 % metanu produkuje jejich přežvykování.
Vychází skrz krkání, ne prdy. Představa, že jde o prdy, je mylná, jde o krkání.
- Vážně? - Superpotravina pro krávy.
Vypadají tak šťastně.
Tak proč tohle nepoužívá každý farmář?
Taky se o tom teprve dozvídáte, nebo ne? Dejme tomu čas a snad se to uchytí.
Protože pokud jde o změnu klimatu, času moc nemáme.
Právě jsme viděli, jak mořská rostlinka může mít velký vliv na změnu klimatu.
Na řadě je přelomový nápad na souši, který může mít podobný účinek.
Ve městě Orange v Novém Jižním Walesu zjistíme, jak můžou nejmenší organismy
na světě pomoct vyřešit jeden z největších světových problémů.
Loam Bio je biotechnologický startup složený ze zemědělců, vědců a podnikatelů,
který se snaží vyřešit dva úzce související problémy: CO2 v atmosféře
a zhoršenou kvalitu zemědělské půdy. A tohle je spoluzakladatelka Tegan.
Zemědělství a změna klimatu spolu mají složitý vztah
a někdy složité problémy vyžadují pouze jednoduchá řešení.
Bezva.
- Vypadáš dobře a vědecky. - Cítím se vědecky.
Zde ošetřují semena mikrobiální houbou, která po zasazení vytváří
v půdě stabilní uhlík. Tento proces poskytuje plodinám živiny
a zabraňuje uvolňování uhlíku do atmosféry.
Toto snížení CO2 může pomoct v boji proti změně klimatu.
- Tohle je super. - Co tady budeme dělat?
Tady se odehrává prospěšná věda.
Jde o specifické houby, které jsme vytáhli z přírodního prostředí.
Zjistili jsme, že ve skutečnosti zvyšují nejen úrodu, ale také hustotu živin,
což je z hlediska produkce potravin opravdu zajímavé. Když zkoumáte,
jak zvýšit zdraví potravinového systému, je to důležité. To jsou semena pšenice.
Znáte je. Používají se v mnoha pekařských výrobcích. Když je vysadíme na poli,
abychom vypěstovali další plodinu, přeměníme tyto houby na reálný produkt,
a pak jsme schopni dosáhnout zvýšení úrody, ale také obohacujeme naši půdu
a zároveň odčerpáváme tuny uhlíku na daném hektaru.
Půda na celém světě ztratila v důsledku průmyslového zemědělství 20 až 60 %
uhlíku v půdě. Podle toho, kde se nacházíte. Ty houby na stole
vypadají nenápadně, ale když začnete přesně chápat, co dělají,
jsou naprosto neuvěřitelné.
Je velmi zajímavé, že ačkoli jsou tak malé a nevýrazné,
může se z nich stát základ, který nám pomůže s naším klimatickým problémem.
To je cool. Znám pár strašidelných filmů, co takhle začínají.
Jako když některý houby uniknou ven
a dostanou se do našich těl a ovládnou naši mysl a tak.
Dělá vám starost zombie apokalypsa?
Naši vědci naštěstí prošli a vyřadili vše, co by mohlo připomínat začátek hororu.
- Určitě naprosto všechno? - Rozhodně.
Máš dírku v…
Pojďme se mrknout na půdu. Rád bych viděl, jak to funguje.
- Paráda. Tak pojďme. - Úžasný.
Semínka ošetřují v laboratoři a testují ve skleníku,
ale testovací prostor pro Loam Bio je zde, na skutečné farmě.
Ten Ioniq zvládá i terén, co?
Zdá se mi to, nebo na nás ty krávy zírají?
Nazdárek.
A teď nás ignorují.
Jo, rozumíte mi.
Darin je štěstím bez sebe a vede imaginární rozhovor s celým stádem krav.
Mohl bych pokračovat, ale jsme na místě.
Setkáme s farmářem a spoluzakladatelem Loam Bio, Mickem Wettenhallem.
Čau, jak se máte?
- Skvěle. Jak se vede? - Dobře.
- Čau, Darin. - Darine. Mick.
- Těší mě, Micku. Zac. - Těší mě.
Jsem natěšenej. Co tady pro nás máš?
Jo, mám tady svoje pracanty. Franka, Oompu, Peppera a Goobera.
- Goobera! Pěkný. - Goober.
Vypadají vyčerpaně.
Jdu se s nima pomazlit.
Právě jsme se potkali s Tegan a jsme nadšený z vašeho projektu
- a z těch hub a… - Paráda, co?
- Jsem nadšenej. - Fascinující.
Mick má dlouholeté zkušenosti s pěstováním obilí a bavlny
a z první ruky nám ukáže, jak tato semena v půdě fungují.
S jakými problémy se dnes setkáváme, když v půdě není dostatek uhlíku?
Uhlík je základem všech funkcí půdy, od schopnosti zadržovat vodu
až po dostupnost živin a filtraci vody. Všechno to souvisí s uhlíkem.
Takže čím více uhlíku máme, tím méně potřebujeme déšť,
hnojivo a všechny tyhle věci.
Ta půda, na které stojíme, čeho jste si všimli,
když jste začali implementovat ty věci? Poznáte to?
Uvidíte to sami. Jdeme na to.
Obvykle mívá půda mnohem tmavší barvu.
A taky mívá jistou vůni.
Jo, detailní záběr.
Když jsem tady naposledy dělal půdní test, byl obsah uhlíku v půdě asi 2,5 %.
- A jak vysoký obsah tady chceš? - Nejvyšší, co to půjde.
Průměrný obsah uhlíku v půdě v USA se obvykle pohybuje od 1 do 4 %,
ale u firmy Loam Bio dosahuje až 6 %. Čím více uhlíku se vám podaří do půdy dostat,
tím je zdravější. Plodiny jsou silnější a mají více živin.
Dalším vedlejším produktem je však to, čemu se říká čerpání. To znamená,
že uhlík je nasáván ze vzduchu dolů do půdy, a to může mít
ozdravný účinek na hladinu CO2 a pomoct trochu zpomalit klimatické změny.
Nemusí vůbec měnit to, co dělají.
Pokračujte v tom, co děláte, a my jen dodáme technologii.
Říkávají: „To je jen technická záplata.“ Ne, není. Je to jenom další nástroj.
Nástroj, se kterým hospodaří farmář vedle, a pak si řeknete:
„Mám X uhlíku, když používám tuhle technologii.
Mick odvedle použil systém X, použil tutéž technologii, a má víc uhlíku.
- To chci taky.“ - Jasně.
Farmáři se učí od sousedů.
- Jo. - Vždycky se dívají přes plot.
Nebudou poslouchat obchodníka ani vědce.
Vždycky budou poslouchat jeden druhého a my musíme tuhle moc využít.
Skutečné změny globální hladiny CO2 nedosáhneme na jedné farmě,
která tyto metody zavede. Budou se muset stát novým standardem pro všechny farmy.
Větší úroda, výživnější plodiny a zdravější půda pro budoucí hospodaření
jsou těmi správnými stimuly, aby zemědělci tuto změnu provedli.
Pokročilé zemědělské metody firmy Loam Bio přinášejí lepší úrodu
a zároveň ozdravují naši planetu.
Tento proces je součástí širšího konceptu zvaného regenerativní zemědělství.
Pro hlubší vysvětlení vám nabízím tohle.
Při diskuzích o globálním oteplování často hovoříme o oxidu uhličitém.
Hele, nemusíš být tak formální. Klidně mi říkej CO2.
Přidej mě trochu do vody a máš osvěžující perlivý nápoj, což je super.
Jo, ale když je tě moc v zemský atmosféře, zvýšíš globální teplotu,
což způsobí spoustu špatných věcí.
- To mě moc mrzí, kámo. - Ale je tu naděje.
- Jo? A jaká? - Regenerativní zemědělství.
- Rege co? - Regenerativní zemědělství je systém,
kterým farmáři udržitelně a přirozeně ozdravují půdu, což přináší zdravější
a výživnější plodiny, a zároveň může účinně zvrátit vliv CO2 na planetu.
- Super. - A nepoužívají chemikálie ani pesticidy.
Praktikuje se bezorebné obdělávání půdy, pěstování různých krycích plodin
a další metody. Výsledkem jsou nejen zdravější potraviny,
ale také žádoucí výsledky v podobě čerpání.
Jupí!
- Hej, budeš v pohodě? - Čéče, tady je to jeden velkej mejdan!
- Jak se jmenuješ, krásko? - Jo, zvládne to.
K ekologickým inovacím může někdy dojít pouhým zpochybněním systémů,
které fungují již desítky let. Často slýcháme: „Takhle se to dělalo vždycky.“
Jako důvod, proč nikdy neměnit zažitý systém. Ale v srdci Sydney
tento nenápadný dvoupatrový dům z 19. století
vzdorně porušuje všechna pravidla, protože díky majiteli Michaelu Mobbsovi
žije tento dům ve středu města prakticky mimo síť.
A jak to dokázal? To právě zjistíme.
- Zdravím, Zac. - Zdravím.
- Zacu, rád tě poznávám. - Nápodobně.
- Ahoj, Darin. Těší mě. - Vítejte v mé malé chatrči.
- To ty jsi ten člověk, co bydlí mimo síť. - Jo.
Jak se to stalo?
- Bylo to… - Jsi uprostřed města.
Aby bylo jasno, byla to dětinská reakce na to, že mi říkali, že to nepůjde.
- Takže… - To se mi líbí.
- Býval jsem právník. - Býval právník.
Účastnil jsem se parlamentního vyšetřování vodohospodaření v Sydney,
měli jsme dvě malé děti a se ženou jsme si řekli:
„Pořídíme si větší kuchyň a koupelnu.“
Během té tříměsíční rekonstrukce jsem se odpojil od městské vody a kanalizace
a nainstaloval solární panely.
A tak už odsud 24 let neodchází žádné odpadní vody. Podívejte.
Šířka pět metrů. Neodtekla odsud žádná dešťová voda.
Zadržel jsem tady dva miliony litrů vody.
- Cože? - Dva miliony litrů odpadních vod.
A ty čistíme. Potřeboval jsem data, takže každé dva týdny
jsme odebírali vzorky a v laboratoři je srovnávali s městskou vodou.
Moje byla pokaždé čistší. Po dobu jednoho roku.
- Čistší než městská voda? - Jo.
A to mě osvobodilo. Lidi se bojí o planetu a já taky,
ale díky tomu můžu dál žít. Můžu otočit kohoutkem. Neškodím.
A můžu si dát dlouhou sprchu a neškodím.
Dobře, to nás zaujalo.
Pro život mimo síť potřebujete tři věci. Potřebujete vlastní energii, vodu
a způsob, jak naložit s odpadem. Tak se podíváme.
- Jdeme na to. - Pojďte dál.
- Chci to vidět. - Umírám zvědavostí.
Jo, super.
Musím říct, že když poprvé vejdete dovnitř, dům vypadá jako každý jiný,
ale má to tady docela jedinečnou atmosféru.
Je to divný. Je tady pohoda. Cítím se fakt uvolněně.
- Jo. - Dům v noci pohání baterie.
Ty vydrží déle nebo méně podle toho, kolikrát už byly vybité.
Tahle mašinka přes den
obchází baterie a solární energii přivádí přímo do světel.
- Super. - Není to super?
- Takže získáte z baterie o 50 % víc. - Přesně tak.
- Fantazie. - Ukážu vám baterie.
- Jo, perfektní. - Dobře. Takže když si stoupnete sem…
- Tamhle dole. - Tak jdeme.
Sklep je skvělým místem pro baterie, protože má stabilní teplotu.
- Chladí je. - Jo.
Jsou stranou, takže si udržují efektivitu.
- Máš tady „To“? - Cože?
- Máš tady „To“? Tu kreaturu? - Ne.
Nezná Stephena Kinga.
- Nikdo tam nespí? - Ne. Ale přihlas se na konkurz.
Jo!
Nemám zájem.
Takže se musím zeptat. Co voda?
- Jo. - Recyklace, zachytávání.
- Je to moje vášeň. Pojďme. - Moje taky.
Mrkejte na toho pavouka.
Dobrej den, kámo!
Jen tak dál, Austrálie!
Tahle voda…
Jdeme na to.
…je ze střechy.
- Stoprocentně dešťová voda. - Přesně.
Měří se každé dva týdny po dobu 18 měsíců a je čistší než městská voda.
Výborná.
- Že jo? - Chutná skvěle.
- Připíjím… - Na dobrou vodu.
…na čistou vodu z nebe mimo síť.
Je skvělé, že na světě žijí lidi, kteří si váží vody.
Takové věci musíme dělat. Využít, co nám zadarmo spadne na střechu.
Stoprocentně.
- Už se někdy stalo, že… - Začíná mi docházet voda.
- Vážně? - Jo.
- Protože míň prší? - Jo.
A déšť je taky rozprostřený.
Takže asi dvakrát nebo třikrát ročně, někdy i čtyřikrát ročně,
vezmu vajíčka a jdu k sousedovi.
A zeptáme se: „Můžu si půjčit hadici?“ Nechci to dělat, ale…
- Jasně. - Obvykle, když to udělám, začne pršet.
- Je to dešťový tanec. - Jako by si ze mě Bůh střílel.
V podstatě polovina vody, kterou používáme v australských domech,
se používá na splachování záchodu a praní prádla. Proč používat tohle…
- Je to čistá a krásná voda. - …na splachování záchodu?
Nikdy jsem o tom tak nepřemýšlel, ale je to tak.
Vládní agentura EPA uvádí, že na toalety připadá zhruba 30 % spotřeby vody v USA.
Většina domů v Americe nemá systém šedé vody
na shromažďování odtoku ze sprch, myček nádobí nebo dřezů,
který pak může být recyklován odkloněním do toalet.
Bylo by mnohem lepší, kdyby je měly.
Je to fakt neuvěřitelný. Mám pocit, že každý teoreticky
chce přispět některým z těchto způsobů.
Chce spotřebovávat méně energie. Chceme mít čistou a přírodní vodu.
A nechceme žít na úkor systémů, ale způsoby, jak to integrovat
se zdají složité. Nevím, proč to tak je. Všechno, co popisuješ, vypadá jednoduše.
- Taky je. - Jo.
A to je pro mě vážně důležité slyšet. Lidé se sami znevýhodňují tím, když říkají:
„Tohle nezvládnu.“ Podívejte, jsem jen obyčejný Australan
a dělám ve městě to, co farmáři na venkově.
Nezapomeňte, že Michael žije takříkajíc mimo síť, ale ne uprostřed země nikoho.
Je uprostřed města a je obklopen sítí.
Je to důležité na farmě, ale když člověk vidí, jak to děláš úspěšně ve městě,
vyrazí mu to dech. Je to fantastický.
- Díky. Rád jsem s vámi mluvil. - Nápodobně. Díky. Tohle je neskutečné.
Nemůžu uvěřit, co jsi dokázal. Díky, že jsi nám to ukázal.
Tohle je průřez toho, čeho chceme dosáhnout
a k čemu směřujeme. Je to příběh celého našeho pořadu.
- Respekt. - I tobě.
Nemám televizi, ale viděl jsem váš díl z Islandu.
- Fantastický pořad. Víc, prosím. - Díky.
- Díky, že jsi do něj přispěl. - Jo.
A že jsi byl jeho součástí.
Michaelův udržitelný dům ukazuje, jak by mohla vypadat budoucnost. Změny,
co provedl, jsou skvělým příkladem toho, jaký vliv může mít na životní prostředí
i jediný člověk. Ale i prostá věc jako zůstat v síti a přejít doma na solár
může mít na planetu významný pozitivní vliv.
Města a obce budou pravděpodobně vždy potřebovat
větší společnou infrastrukturu, aby mohly řádně a efektivně fungovat.
Na další zastávce zjistíme,
že velká síla je v kolektivní distribuci velkoobchodní energie.
Na tomto kousku země ve Victorii se nachází malá farma.
Úrodou je vítr,
sklízí ji 39 turbín a vyrábí 80 megawattů energie.
To je dost čisté energie na pohon 52 000 domácností.
Tohle je větrná farma Crowland.
Od roku 1887 využívá lidstvo vítr k výrobě energie.
S rostoucí účinností je větrná energie i nadále klíčovou součástí
čisté obnovitelné energie na celém světě. Ačkoli větrné mlýny nejsou novinkou,
nové je to, jak je zde energie nastavena a distribuována.
Jak to funguje, se dozvíme od paní starostky Melbourne.
To musí být skvělý titul, paní starostka Melbourne.
- Jak se vede? - Ahoj, jsem Rachel.
A od ředitelky firmy Pacific Hydro of Australia.
- Ano, přesně tak. - Jo, je to mnohem větší, než jsem myslel.
Těžko uvěřit, že je to 100 metrů až k hlavnímu uzlu,
a k tomu ještě dalších 42 metrů lopatky. Postavit takový projekt…
Máme tady 30 takových strojů, pod kterým stojíme. Velká větrná farma.
Melbournský program obnovitelné energie nám naprosto vydláždil cestu.
Ukázal, že v případě velkých odběratelů energie
můžeme skutečně spolupracovat na opatřeních proti změně klimatu.
Uvědomili jsme si, že to sami nezvládneme, ale že musíme spojit skupinu
velkých odběratelů energie. Potřebovali jsme velký objem,
abychom mohli uzavřít smlouvu o nákupu energie s Pacific Hydro.
Velcí odběratelé energie mají družstvo a podporují tyto dodávky energie
za mnohem nižší ceny, přičemž místo fosilních paliv využívají vítr.
Tohle je pro město docela dost velký úkol.
Všechna elektřina, kterou ve městě Melbourne jako organizace používáme,
každé pouliční osvětlení, každý trenažér v našich komunitních tělocvičnách,
každý podcast, který se nahrává v některé z našich knihoven,
je napájen stoprocentně obnovitelnou energií z této větrné farmy.
Spoluprací s Pacific Hydro jsme ukázali,
že existuje způsob, jak se můžeme spojit a dokázat to. V celé Austrálii teď
pracují ve 39 různých obcích na podobných projektech.
- Pět procent našich emisí je pryč. - Super.
Je to vážně vysoký. A je tam mechanika a elektřina.
Víte, jakou hudbu mají turbíny rády? Jsou to fandové metalu.
- Ano. - Klidně můžu pokračovat.
V Austrálii je větrná energie víc konkurenceschopnější.
Teď vídáme oznámení o uzavření některých velkých uhelných elektráren,
protože už prostě nemohou konkurovat.
Přejdeme se z větru podívat do turbín?
- Ano. - Jo? Pojďme dovnitř.
Nemůžu se dočkat.
Jak může obyčejný člověk přimět svou vládu, aby udělala kroky jako vy?
Najít dodavatele, který vám prodá obnovitelnou energii, to je dobrý začátek.
Také lobbujte u svého místního poslance: „Chceme obnovitelné zdroje energie
a posunout se dopředu.“ Tohle je energie budoucnosti. Měli bychom ji přijmout.
Pro další generace.
- Slyšíš to? - Nevím, jak bych nemohl.
Je to jako celej dům. Je to obrovský!
Podívejme na to. Vnitřek větrného mlýna.
Ty jo.
Elektřina přichází sem dolů přes hliníkovou přípojnici
a pak do těchto kabelů a do této krabice, kde stojí Sally.
- Je dobře, že jsme to vypnuli. - Velký invertor?
Správně. Pak to jde ven přes tu krabici, kterou jste viděli venku,
- a pak podzemními kabely do sítě. - Pak rovnou na radnici.
Když si rozsvítím v kanceláři, vím, že energie přišla odsud.
V okolí jsou univerzity, umělecké instalace a podniky,
co získávají energii z tohoto družstva.
Chápu, proč tady fungují tak dobře!
- A už letí! - Ty jo!
- Páni. - Vítr tady je vážně silný.
- Jo. Představ si to tam nahoře. - Jo.
Moje helma!
- To ten vítr! - Přesně tak.
Tohle bylo fantastický.
To, co jsme se zde naučili, můžeme zopakovat
napříč celou Austrálií a světem.
- Jo. - Je to úžasný.
- Díky, že jste dorazily. - Nápodobně. Ráda jsem vás poznala.
- Výborně. - Těšilo mě.
- Díky moc. - Díky.
- Úžasný. - Dobře. Drž si helmu.
- Jo! Zkusím ji neztratit. - Jo, držím ho!
Díky, kámo. Ty… Nemůžu…
Většina obalů na jídlo a na pití je na jedno použití. Zřídka se recykluje
a tvoří téměř polovinu tuhého komunálního odpadu v USA. Cestou do další destinace
mi Darin vypráví o ekologicky inovativních firmách, co s tím něco dělají.
Na tohle se těším. Třeba když si vezmeš, že existují firmy, které všechno mění
pomocí rostlinných vláken v boji proti jednorázovým plastům, a spolupracují
s největšími firmami na světě, a nikdo o tom neví.
Pomáhat největším firmám v oblasti potravin a nápojů nahradit plastové obaly
těmito revolučními řešeními na rostlinné bázi, to je ekologická inovace,
která může změnit svět.
- To je úžasný. Jo. - Jo.
Poslední zastávka je nedaleko Melbourne,
kde potkáme manželský pár, který se rozhodl změnit svět obalů.
Fólie. Výrobek, co se obvykle používá k ochraně potravin
a teoreticky snižuje množství odpadu, ale bývá z plastu.
Navíc je vyrobená z ropy a je také biologicky nerozložitelná.
- Čau. - Ahoj, lidi.
- Čau! Pojďte dál. - Vítejte!
- Ahoj. - Jsem Jordy.
Julia a Jordy, majitelé firmy Great Wrap.
- Jak se vede? - Tohle je naše malá pilotní továrna.
Máme obrovskou vizi. Právě teď nakupujeme stroje, které to tady celé zaplní dvakrát.
Teď máme jen tohle děťátko, takže vyrábíme v malém potravinářské a paletové fólie.
- Alternativní igelit. - Jo. Správně. Používáme biopolymery,
takže je to „bioplast“. Je to kompostovatelné a biologicky rozložitelné.
Z čeho je obyčejný obal? Jenom z těžkých plastů?
- Z plastů na bázi ropy. Jo. - Všechno je plastové.
Hrůza. Může trvat až 1 000 let, než se rozpadne nebo rozloží na mikroplasty,
a nakonec skončí v oceánech. Na výrobu plastů se spotřebuje 10 % světové ropy.
To je nechutné.
Samozřejmě jsme viděli obrovský problém v balení
a tyhle dva úžasné nápady se vůbec nepřekrývaly.
Postup je docela technický, ale jednoduše:
Julia a Jordy nepoužívají k výrobě fólie ropu, ale rostlinný odpad. Jo, správně.
Využívají rostlinný materiál, co by se jinak vyhodil.
Našli jsme firmu z Idaha, co používala odpad z brambor.
Všechno to svinstvo ze slupek a všechno, co vzniká při výrobě hranolků
nebo bramborových lupínků, to všechno přeměňovali na biopolymer.
Přišlo mi to šílený. Je to biologicky rozložitelné v moři,
takže se to může rozložit v oceánu. Jak to, že to nepoužíváme?
Zjistili jsme, že jen v Austrálii končí na skládkách
150 000 tun plastových obalů ročně.
A tak nám z hlediska dopadu dávalo smysl,
že jde o obrovské množství, se kterým můžeme zatočit.
Největší potenciální dopad bude mít výroba potravinářských a paletových fólií.
Dál jsme si hráli se vzorcem,
aby to mělo stejnou výrobní cenu jako normální plast.
- Má to stejnou cenu? - Už nemůžete mít výmluvy.
Ne. Žádný rozdíl v nákladech, žádná výmluva. Musí se to ujmout. A ujímá.
Obracejí se na nás největší supermarkety v Americe, v Austrálii, a ty největší
těžební firmy na světě. Chtějí používat tento obal na palety, protože všichni
ten problém chápou. V akcionářské smlouvě je, že upřednostníme planetu před ziskem.
Každý další investor musí s touto ideologií souhlasit.
Opět se ukazuje, že šetrnost k Zemi může být výnosná.
- Viděl jsi ty kuličky v koši? - Chcete vidět náš biopolymer?
Jo, prosím. Podíváme se na to.
- Tady to je. - Můžu se ho…
- Dotkni se ho. - Do toho.
Takže nejdřív vytvoříte ty kuličky, pak je roztavíte a transformujete?
- Přesně tak. - Jo.
- To je hodně podobné plastovému průmyslu. - Jo. Používáme stejné vybavení.
Na začátku probíhá fermentace, abychom získali požadovaný škrob.
Pořád používáme malou část ropného derivátu.
Spojíme je dohromady, abychom vytvořili náš tajný vzorec.
Prostě to projde tudy, roztaví se to a na druhém konci vyjde fólie.
Na co se nakonec rozpadne, když skončí v oceánu?
Odpad z ovoce a brambor by jinak shnil, stal se metanem a dostal se do atmosféry.
Metan je 30krát silnější než oxid uhličitý.
Díky tomu, že se rozloží na uhlík, i když v oceánu, je to 30krát lepší situace,
než jaká mohla nastat. A samozřejmě se to rozloží a ničemu to neublíží.
- Kolik z toho je bramborový škrob? - Asi 65 %.
- Šedesát pět. A zbytek je… - Biopolymer získaný z ropy.
Takže se částečně stále vyrábí z ropy. Ale dalším krokem
za pár měsíců bude, aby to bylo 100% pouze z rostlinného odpadu.
- Ty jo. - Tohle je hotový produkt.
Vypadá a působí jako věci, co používáme, ale jak dobře funguje? To chce test.
To je úžasný! Je to přesně to, do čeho mi máma v dětství balila všechno jídlo.
- Je to přesně totéž. - Jak rychle se to v průměru rozloží?
Pokud by to bylo v kompostu, rozloží se to zhruba za dva týdny.
V průmyslové kompostárně se rozloží za týden.
Na skládce se rozloží za půl roku.
Otoč se!
Věděl jsem, že to uděláš. Viděl jsem ty jeho malinký očička.
- Nechci plýtvat plasty. - Ne.
- Není to plast. Ano. - Není to plast.
- Je to… - Ne, jen do toho.
- Tohle je něco. Gratuluju. - Děkujeme.
Čeká nás pár náročných let. To potenciální CO2, co můžeme odstranit z atmosféry.
- A plast z oceánu. - Jaký je váš hlavní cíl?
Oba bychom rádi viděli svět, kde by se už nikdy nevyráběl žádný plast
na bázi ropy. To je náš sen. Rádi bychom pokračovali ve vývoji produktů
s naším vzorcem a pokračovali v postihování těch oblastí,
které mají opravdu velký dopad, dokud na světě už nebude žádný plast.
Abyste věděli, dnes probíhá kalibrace strojů.
Všechny produkty, co vidíte sjíždět z linky, putují na kompost.
Tohle je fakt cool. Tu volbu jste všem vážně usnadnili. Žádná díky vám není.
- Jo, přesně tak. - Vyřešili jste obrovský problém.
- Jo. - Je to dost silný?
- Neřekl jsem, aby to otestovali na mně. - Skvělej postoj.
Proč jsem měl ruce takhle?
Napnu svaly a dostanu se z toho.
Jo!
- To jsem nečekal. - Potřebuješ větší pevnost v tahu.
Tak my taky balíme.
Od změny klimatu a vyčerpání zdrojů až po znečištění ovzduší a vody,
Země je dost vyčerpaná. Ale vždycky existuje naděje. Téma tohoto dílu,
- ekologičtí inovátoři… - Hej!
…lze aplikovat na náš neustále se vyvíjející život.
Se vstupem do nové fáze technologické revoluce se ekologické inovace stávají
novým a všudypřítomným cílem. Je povzbudivé vidět, že se tolik firem,
podnikatelů a investorů staví čelem k výzvě a že hledají způsoby,
jak uspokojit spotřebitele a zároveň méně poškozovat náš ekosystém.
Nebo ještě lépe, zároveň tím uzdravují Zemi.
Ty nápady nemusí být dokonalé, ale ochota provádět malé změny a dělat malé krůčky
vždy lepším směrem, to je to, co může nakonec znamenat velkou změnu.
A staré způsoby, jak dělat věci? Ty snad vymřou.
Než vymřeme my.
- To je něco. - Viď?
A s koncem tohoto dílu končí i náš společný čas v Austrálii.
Oslavíme to posledním jídlem a budeme přemítat o této skvělé cestě.
- Austrálie je úžasná, co? - Miluju to tady.
Myslím, že dřív nebo pozdějc budeš mít novýho souseda.
A tohle je hlavní chod. Šéfkuchař vám ho vysvětlí.
Ty brďo.
Máme tu svíčkovou Wagyu
s bramborovým knedlíkem, květákovým pyré, dýní a makadamovými oříšky.
- Páni. - Dobrou chuť.
- Voní to neuvěřitelně. Díky. - Děkujeme.
Z téhle cesty si odnáším tolik poznatků.
Jedním z největších je najít spojení s přírodou, ať už jsi kdekoli.
Jak jsme viděli u Joosta, u tebe doma a okolo něj.
O to tu vždycky šlo. Nejde o záchranu planety.
Nevím, kde začít.
Planeta bude pokračovat s námi i bez nás.
Jde o to, aby lidé inspirovali ostatní k tomu, aby se co nejlépe rozhodovali.
Aby žili ten nejzdravější a nejšťastnější život…
Ty sám jsi ingrediencí. Jsi nedílnou součástí procesu.
Musíme si spolu promluvit:
„Budeme tady ještě za dalších 20 000 let, nebo se zabijeme?“
…aby si užívali naší krásné Země a všeho, co nabízí…
a zároveň ji zanechali pro další generace lepší, než na jaké jsme se narodili.
- Připíjím na to, abychom byli lepší. - Na zdraví.
- Mám tě rád, brácho. - I já tebe.
Díky, přátelé. Uvidíme se příště.
Uznáváme tradiční majitele pozemků napříč Austrálií. Vzdáváme úctu starším,
neboť jsou nositeli vzpomínek, tradic, kultury a nadějí domorodých obyvatel.
Překlad titulků: Jakub Doležal