EN NETFLIX-SERIE
Mærkelige røde klatter.
Frygter I en zombieapokalypse?
Hemmelige lemme.
Der er et lille hul i din…
Petriskåle, hvor der vokser… Hvad end det der er.
Det er ikke science fiction. Det er videnskabelige fakta.
Ja!
-I dette afsnit… -Han blæser væk!
…skal vi møde nogle af de mest ud-af-boksen-tænkende,
fremsynede, ukonventionelle mennesker…
Jeg var engang advokat.
…fra alle samfundslag.
De har fundet på enestående måder at løse et problem på,
at ændre et helt erhverv på
eller bare at reducere deres påvirkning af økosystemet på.
Jeg går efter så meget som muligt.
-Nye løsninger, der kan helbrede planeten. Vi vil bare løse et problem.
Uanset om idéerne er store eller små…
-Det er hvedefrø. -Kom så.
…så er de alle miljøinnovatorer.
Vores første stop er i Tasmanien.
Vi skal møde nogle miljøinnovatorer, som revolutionerer en industri,
der er kendt for at have en kraftig påvirkning af miljøet,
kvægindustrien.
Husdyr står bag 16% af verdens drivhusgasudledning
i form af metangas fra deres fordøjelsesproces.
Det er god idé at spise mindre rødt kød
både af helbredsmæssige og miljømæssige årsager,
men denne tasmanske startup har fundet en ny måde at fodre kvæget på,
så du kan få din bøf i både pose og mavesæk.
Sea Forest har et opdræt med en særlig rød alge kaldet asparagopsis.
Ved at tilføre en smule af denne alge i foderet.
kan koens metangasudledningen reduceres med op til 80%.
Medstifter Sam Elsom vil forklare os det.
Vi skal ind i vores laboratorium. Vi kan ikke fortælle…
-Laboratorie? -Laboratorie.
Tomato, tomato.
Processen begynder her i deres laboratorium.
-Forskningslaboratorium. -Sådan udtales det ikke, Darin.
-Går det godt? -Ja.
-Rocky, dette er Darin og Zac. -Hej, Darin.
-Hej, Rocky. Går det godt? -Ja.
-En fornøjelse. -I lige måde.
I har vist gang i noget fantastisk videnskab.
Vi hygger os bare. Men det går godt.
Dette er vores helligdom. Det er her, det hele begynder.
Dette fungerer ligesom, når man lader frø spire, inden de plantes.
Algernes liv begynder med at flyde rundt i glassene på denne hylde.
Vi isolerer dem på celleniveau,
hvor de går ind i denne lille fase, som vi holder dem fast i.
De danner disse pomponer eller flydende kugler,
som bryder fri i takt med at de vokser.
Vi plejer dem med omhu.
Vi dyrker dem fra 500 milliliter-stadiet her
til dette fem literstadie.
I er endt med at lave verdens sejeste lavalampe.
Ja, de er seje, ik'?
Det vil se sejt ud med lidt farvet lys bagved.
Ja, helt sikkert.
Tilføj lidt UV-lys, og så ville jeg bare stirre på dem hele dagen.
I 2016 var Rocky en del af den forskning,
der opdagede, at tangen var i stand til at nedbryde metan.
-Han er manden bag det. -Helt vildt.
Du er metannedbryderen.
Jeg er en af dem.
Vi har mødt en af planetens metannedbrydere.
Jeg er en af metannedbryderne.
Han er beskeden, men Rocky er en stjerne indenfor metannedbrydning.
Vi bør fremhæve flere, som laver denne form for arbejde.
Når algerne har udviklet sig, tages de ud på havet
og plantes et særligt sted ud for kysten, hvor den kan færdigudvikle sig.
Sam tager os ud til deres område på havet.
Det ligger ikke langt fra laboratoriet af, og her planter de det særlige reb.
Der er mikroskopiske sporer i klækkeriet.
De er sået overalt på rebet, og her i havet kan de færdigudvikle sig.
Sætter de sig bare fast på det?
Ja. Om otte uger
vil alle disse små tangkimplanter blive til 30 cm store buskede afgrøder.
Efter vores ankomst til området
bliver disse store kroge kastet ned i vandet.
Krogene bruges til at hale det, man kalder "rygraden" op med.
Rygraden går mellem to flydende ankre.
Det er her asparagopsiserne bliver sået, og så kan de høstes på rygraden senere.
Vi smider tangen ud.
Tangen vil vokse op og ned langs rebet.
Ja. Så går det løs.
Rebet er tildækket af asparagopsis-sporer.
Det er en tangpølse.
Rebet ligger i et bomuldshylster, som beskytter de unge alger.
Hylstret er nedbrydeligt, og det vil blive opløst efter fire uger.
Rebene trækkes i enkelte rækker med 50 meters mellemrum
i dette opdrætsområde på havet.
Der er strikse retningslinjer, der skal sikre,
at rebene ikke skader hvaler, delfiner eller andet liv i havet.
Vi vil bare løse et problem. -Ja.
Vi vil mindske udledningen. Det handler om klimaforandringer.
Når den er blevet sat fast på rygraden, sænkes linen ned i vandet,
hvor den vil vokse videre.
Men vi vil ikke kun se processen.
Vi vil se nærmere på selve mirakeltangen.
Sejt.
Det er asparagopsis.
Tangen er også kendt som harpuntang.
-Den har små harpuner. -Man kan se de små pigge.
Tænk, at denne lille røde havplante kan gøre så meget for jordens atmosfære.
Det er en lille plante, som ingen har bekymret sig om før.
Og den kan muligvis redde verden.
Darin antager altid, at det er i orden, at han putter det i munden.
Det er det heldigvis.
Hvad siger du til det?
Det kan spises.
Det er i hvert fald godt for miljøet, når køer spiser det,
da det er en sikker måde at nedbringe køers metanudledning med 80% eller mere.
Og det kan være med til at reducere verdens klimaforandringer.
Tænk, at en smule tang har potentialet til at hjælpe planeten med at komme sig.
Det er ikke en rigtig bådtur, før jeg har været med roret.
Det er sjovt. Sikke en dag.
Skynd dig, kaptajn Zac. Skynd dig, min dreng.
Det er den værste piratsnak, jeg nogensinde har hørt.
Kaptajn Jack!
-Hornet virker. Så kender vi ham.
Fås den i andre toner? Kan man spille…
Processen her starter i laboratoriet og fortsætter på havet.
Det virker kompliceret, men det er det ikke.
Og det er omkostningseffektivt.
Vi er tilbage på land, så vi kan se det endelige produkt.
Det er ikke særlig kraftigt.
Så meget skal en enkelt ko spise dagligt.
-Hvad? -Ikke mere? Det er helt vildt.
Hvis du fodrer koen derovre så meget,
så vil dens metaproduktion stort set forsvinde.
-Stort set. -Det kræver ikke meget.
Hvis en smule af det her tilføres koens foder,
så vil koens metanproduktion falde drastisk.
-De kigger ikke engang. -Kom så. Der er snart ikke mere sollys.
Kom nu, køer.
I har jer en lille frokostsnack herovre.
Nu er det tid til at fodre køerne.
Darin mener, han er en kohvisker, så lad os se, hvordan han klarer den.
Hvordan ringer man 112 i Australien?
Hej. Kom her.
Manden, der aldrig har spist kød, leger kvæghyrde.
Ja! Sådan. Godt gået.
Se ham engang.
Han ved, hvad han laver.
-Kom så! -Se ham engang. Ikke så ringe, Darin.
Jeg havde forestillet mig, at det ville gå mere galt.
Hej med jer.
Når de spiser tang,
sker der en enzymatisk forstyrrelse af metanproduktionen
inde i selve tangen.
Den omdanner affaldsproduktet metangas til energi,
så dyret kan vokse hurtigere.
Forhindrer enzymerne dem i at prutte?
Drøvtyggere står bag 90% af metangasudledningen.
-Den udledes af bøvser, ikke prutter. -Wow.
Det er en misforståelse, at det kommer fra deres prutter. Det er bøvserne.
Virkelig?
Supermad til køer.
De ser glade og tilfredse ud.
Hvorfor gør alle landmænd ikke det her?
Du har jo først lært om det nu, ikke sandt?
Man må håbe, det griber om sig med tiden.
Tid har vi bare ikke mest af, når det drejer sig om klimaforandringer.
Vi har set, hvordan en lille havplante har stor effekt på klimaforandringerne.
Nu skal vi se en banebrydende idé til lands, som kan have samme effekt.
Vi er på vej til Orange, New South Wales
for at lære, hvordan verdens mindste organismer
kan være en løsning på verdens største problemer.
Loam Bio er en biotech-startup,
som består af landmænd, forskere og iværksættere,
som vil løse to problemstillinger, som hænger sammen.
CO2-indholdet i atmosfæren og den forringede kvalitet af muld.
Og dette er medstifteren, Tegan.
Landbrug og klimaforandringer har et komplekst forhold,
og nogle gange er der simple løsninger på komplekse problemer.
Storartet.
-Du ser videnskabelig ud. -Jeg føler mig sådan.
De behandler frø med en mikrobiel svamp,
som kan stabilisere kulstofmængden i jorden.
Processen leverer næringsstoffer til afgrøderne
og forhindrer kulstof i at blive udledt i atmosfæren.
Denne CO2-reduktion kan hjælpe i kampen mod klimaforandringerne.
-Det her er sejt. -Hvad skal vi lave?
Det er her, vi bedriver den gode videnskab.
Disse særlige svampe har vi fjernet fra deres naturlige miljø.
Vi har opdaget, at de både øger udbyttet og næringstætheden.
Det er interessant set med madproduktionsbriller.
Det er vigtigt, hvis man vil gøre madsystemet mere sundt.
Det er hvedefrø, som I nok ved. De bliver brugt i masser af bagværk.
Når vi planter dem på marken for at dyrke nye afgrøder,
så har vi lavet svampene om til et egentligt produkt,
og så får vi et bedre udbytte,
og vi får beriget jorden, samt hevet tonsvis af kulstof ned.
På verdensplan har landbrugsjorden mistet mellem 20% og 60%
af kulstoffet i jorden på grund af industrielt landbrug.
Svampene her på bordet ser ikke ud af meget,
men når man forstår, hvad det er, de gør, så er de helt utrolige.
Det er interessant at de kan være så små og ubestemmelige
og samtidig være grundstenen i vores kamp mod klimaproblemerne.
Sejt. Jeg kender et par uhyggelige film, der begynder sådan.
Nogle af svampene slipper ud
og kommer ind i vores kroppe, så de kan styre vores sind.
Frygter I en zombieapokalypse?
Heldigvis har vores forskere frasorteret alt,
der kunne minde om en gyserfilm.
-Fik de alt væk? -Helt sikkert.
Der er vist et lille hul i din…
Lad os se jorden. Jeg vil se, hvordan det fungerer.
-Godt, det gør vi. -Fedt.
Vi så frøene blive behandlet i laboratoriet og testet i drivhuset,
men den egentlige test for Loam Bio foregår her på en rigtig gård.
Ioniqen er en offroader nu, hva'?
Er det bare mig, eller stirrer køerne på os?
Hej, venner.
Nu ignorerer de os bare.
Ja, I forstår mig.
Darin er glad og tilfreds
med sin indbildte samtale med en flok køer.
Jeg kunne blive ved, men vi er ankommet,
og vi skal mødes med medstifteren af Loam Bio, Mick Wettenhall.
Hvordan går det?
-Fint. Hvad med dig? -Godt.
-Hej. Darin. -Mick.
-Rart at møde dig. Zac. -I lige måde.
Manner, jeg glæder mig. Hvem er det, du har med dig?
Det er min arbejdskraft.
Det er Frank, Oompah, Pepper og Goober.
-Goober? Hvor fint. -Goober.
De ser udmattede ud.
De hunde skal klappes.
Vi har lige mødt Tegan,
og vi er vilde med inokulationen og svampeaktiviteten, og…
Sejt, ik'?
-Spændende… -Fascinerende.
Med sine mange års erfaring med korn- og bomuldslandbrug
så kan Mick vise os, hvordan de behandlede frø fungerer.
Hvilke problemer oplever vi nu, hvor jorden mangler kulstof?
Kulstof understøtter alle jordens funktioner.
Alt fra jordens vandmættethed til næringsstoffernes tilgængelighed
til vandfiltreringen. Det hænger sammen med kulstof.
Jo mere kulstof vi har,
des mindre regn og gødning har vi brug for.
Og alt hvad det medfører.
Under vores fødder har vi selve jorden.
Hvad har du set efter implementeringen? Og hvordan kan man se det?
Det skal du få at se.
Generelt er jorden meget mørkere.
Det kan du se, og den har også en særlig lugt.
Få kameraet tættere på.
Sidste jordprøve fra denne mark viste vist 2,5% kulstof i jorden.
Hvad er målet?
Så højt som muligt.
I USA ligger gennemsnittet for kulstof i jorden mellem 1% og 4%.
Hos Loam Bio er de oppe på 6%.
Jo mere kulstof, man kan binde i jorden, des sundere er den.
Afgrøderne vokser bedre og får flere næringsstoffer,
men der er en anden følgevirkning, der kaldes drawdown.
Det betyder, at kulstof trækkes ud af luften og ned i jorden,
og det kan hjælpe på mængden af CO2 og dæmpe klimaforandringerne en smule.
De kan fortsætte deres aktiviteter, og så lægger vi teknologien på.
Alle siger: "Det er et teknologifiks." Det er det ikke. Det er endnu et værktøj.
Og når du ser værktøjet blive brugt hos naboen, tænker du:
"Jeg har X mængde kulstof, når jeg bruger teknologien.
Mick, min nabo, brugte system X og teknologien og fik mere kulstof.
Det vil jeg også."
-Ja. -Landmænd tager ved lære af hinanden.
-Ja. -De kigger altid på, hvad de andre laver.
De lytter ikke til sælgere eller videnskabsfolk.
De lytter til landmanden, der implementerer det,
og det skal vi udnytte.
Man får ikke sænket CO2-niveauet af at én landmand indfører nye metoder.
Dette skal blive standarden på alle gårde.
Større udbytter, mere nærende afgrøder og en sundere jord til fremtidig brug
er den slags incitamenter, som kan få landmænd til at skifte.
Loam Bios avancerede landbrugsmetoder giver bedre afgrøder
og helbreder samtidig planeten.
Processen er en del af et større koncept, der kaldes regenererende landbrug.
Her kommer en dybere forklaring.
Når vi taler om global opvarmning, taler vi ofte om hovedårsagen, kuldioxid.
Du behøver ikke være så formel. Kald mig bare CO2.
Put lidt af mig i dit vand, og så har du en boblende læskedrik,
og det er sejt.
Ja, men alt for meget af den i atmosfæren får den globale temperatur til at stige,
hvilket fører alt muligt skidt med sig, og det er ikke sejt.
Det må du altså undskylde.
Men der er håb.
Er der? Hvordan det?
-Med regenererende landbrug. -Rege… Hvad?
Regenererende landbrug er et system,
hvorved landmænd kan læge jorden på bæredygtig og naturlig vis,
hvilket giver sundere og mere nærende afgrøder.
Samtidig bliver C02-følgevirkningerne modvirket.
Sejt.
Ja! Regenererende landbrug bruger hverken kemikalier eller pesticider.
Man anvender ikke pløjetekniker,
man bruger alsidigt bunddække og meget andet.
Det giver forbrugerne sundere mad, og det trækker CO2 ned i jorden.
Åh. Ja!
Klarer du den?
Manner. Det er en fest hernede!
Hej, hvad hedder du?
Han skal nok klare den.
Miljøinnovationer kan opstå
ved at sætte spørgsmålstegn ved de systemer, der har stået på i årtier.
"Sådan har vi altid gjort" er ofte begrundelsen for,
at ældgamle systemer ikke ændres.
Men midt i Sydney er der et beskedent toetagers hus fra 1800-tallet,
der trodsigt bryder alle reglerne.
Takket være ejeren, Michael Mobbs,
så er dette byhus teknisk set selvforsynende.
Hvordan lykkes han med det? Det finder vi ud af.
-Hej. Zac. -Hej.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
-Hej. Darin. -Velkommen til mit lille skur.
-Du er selvforsynende. -Ja.
Hvordan gik det til?
-Det var… -Du er midt i byen.
Det var faktisk en barnlig reaktion på, at jeg fik at vide, at jeg ikke kunne.
-Så… -Det kan jeg lide.
-Jeg var engang advokat. -Var du advokat?
Jeg var en del af en parlamentarisk undersøgelse af Sydneys drikkevand.
Jeg havde to små børn,
og min kone og jeg ville have os et større køkken og badeværelse.
I de tre måneder, hvor arbejdet stod på, lukkede jeg for vandet
og kloakforbindelsen, og så satte jeg solpaneler op.
I de sidste 24 år har intet spildevand forladt dette sted. Og se engang.
Det er fem meter bredt. Intet regnvand er skyllet ud.
Jeg har opbevaret to millioner liter vand.
-To millioner? -To millioner liter spildevand.
Spildevandet bliver behandlet.
Jeg havde brug for data, så vi tog prøver hver anden uge,
som blev sammenlignet med drikkevandet i et laboratorie.
Mit var renere hver eneste gang i 12 måneder.
-Renere end byens drikkevand? -Ja.
Og nu har det befriet mig.
Jeg bekymrer mig som alle andre om kloden, men det gør, at jeg kan leve mit eget liv.
Åbner jeg for hanen, gør jeg ingen skade.
Jeg kan tage et langt bad uden at gøre skade.
Vi spidser ører.
Man har brug for tre ting for at bo bæredygtigt.
Man har brug for egen strøm, vand
og en måde at håndtere affald på. Hvordan gør Michael det?
-Lad os se dit system. -Kom ind.
-Hvordan virker det? -Jeg er nysgerrig.
Ja, sejt.
Ved første øjekast ligner det ethvert andet hus,
men der er et andet over det.
Det er underligt, men her er bare en afslappet stemning.
Meget.
Om natten kører huset på batterier.
og batteriernes holdbarhed afhænger af, hvor mange gange de bliver afladt.
Om dagen sørger denne lille sag for,
at der trækkes strøm fra solen af i stedet for fra batterierne af.
-Sejt. -Er det ikke sejt?
Så du får 50% mere ud af batterierne.
-Nemlig. -Fantastisk.
-Lad mig vise jer batterierne. -Ja, gerne.
Stil jer herovre.
-Dernede. -Der er de jo.
Kælderen er et godt sted for batterierne, da temperaturen er konstant.
-De forbliver kølige. -Ja.
De er ikke i vejen, så deres effektivitet bevares.
-Bor "It" dernede? -Hvabehar?
-Bor "It" eller en anden skabning dernede? -Nej.
Nok ikke en Stephen King-fan.
-Ingen bor dernede. -Ikke endnu, men du kan ansøge.
Ja!
Jeg springer over.
Jeg bliver nødt til at spørge til vandet.
-Ja. -Genbrug, opsamling.
-Det er min passion. Kom og se vandet. -Også min.
Se lige den edderkop.
Hej med dig.
Sådan, Australien.
Vandet her…
Der har vi det.
…kommer fra taget.
-Rent opsamlet regnvand. -Rent regnvand.
Målt hver anden uge i 18 måneder, og det er renere end drikkevandet.
Lækkert.
-Smager det ikke godt? -Jo.
-Skål. -Skål for godt vand.
Bæredygtigt, rent vand fra himlen af.
Det er skønt, at der findes mennesker, som værdsætter vandet.
VI bliver nødt til at samle de gratis ting, der falder på taget.
Hundred procent.
Er du nogensinde løbet tør?
Jeg er begyndt at løbe tør.
-Virkelig? -Ja.
-Fordi det regner mindre? -Ja.
Og den falder sporadisk.
To eller tre gange om året, nogle gange fire gange om året nu,
tager jeg nogle æg og går hen til naboen,
og jeg spørger: "Må jeg låne din haveslange?"
Jeg har ikke lyst til det,
men når jeg gør det, så regner det som regel.
-Det er en regndans. -Ham deroppe leger kispus med mig.
Mindst halvdelen af det vand, der bruges i australske hjem,
bruges til toiletskyl og tøjvask.
Hvorfor dog bruge det her…
-Det uberørte, smukke vand. -…til at skylle toilettet med?
Jeg har ikke tænkt over det før, men det passer.
Miljøstyrelsen siger, at toiletter står for cirka 30%
af amerikanske husholdningers vandforbrug.
De fleste hjem i USA har ikke et system,
der kan indsamle vand fra bade, opvaskemaskiner og vaske
for så at genbruge det i toiletterne.
Det ville være sejere, hvis det var tilfældet.
Det er fantastisk.
I teorien ønsker alle at bidrage på den ene eller anden måde.
Folk vil gerne bruge mindre energi og have rent og naturligt vand.
Vi vil ikke leve af systemerne, men de virker komplicerede at integrere.
Hvorfor ved jeg ikke. Det, du beskriver, virker simpelt.
-Det er det. -Ja.
Det er vigtigt for mig at høre.
Folk har det med at sige: "Det kan jeg ikke gøre." Men se her!
Jeg er bare et almindeligt bymenneske, der gør som landmændene.
Husk på, at Michael lever bæredygtigt, men han bor ikke midt i ingenting.
Han bor midt i en by, hvor han har adgang til alting.
Det er relevant ude på en gård,
men det skiller sig ud, når det gøres midt i byen.
Det er fantastisk.
-Tak for snakken. -I lige måde.
Tak. Det er helt vildt, hvad du har opnået.
Tak for rundvisningen.
Dette er essensen af det, vi ønsker at opnå.
Det er vores mål. Det er hele showets narrativ.
-Respekt. -I lige måde.
Jeg ejer ikke et TV, men jeg fik dog set jeres show om Island.
-Det var fantastisk. Mere af det, tak. -Fedt.
-Tak for dit bidrag. -Ja.
Tak, fordi du ville deltage.
Michaels bæredygtige hus viser, hvordan fremtiden kan se ud,
og de ændringer, han har foretaget, viser, at én person godt kan påvirke klimaet.
Men bare det at få installeret solpaneler kan have en markant effekt.
Byer og kommuner vil nok altid have brug for en større kollektiv infrastruktur
for at kunne fungere effektivt.
Og vores næste besøg vil vise os fordelene ved at sælge energi til et kollektiv.
På dette landareal i Victoria er der en lille farm.
Afgrøden er vind,
og den høstes af 39 turbiner, som genererer 80 megawatt.
Det svarer til at 50.000 husstande kan få ren energi.
Dette er Crowlands Vindmøllepark.
Siden 1887 har menneskene udnyttet vinden for at skabe energi.
Effektiviteten forbedres løbende, og vindenergi vil fortsat være en faktor
i produktionen af ren, vedvarende energi verden over.
Vindmøller er ikke noget nyt,
men måden denne vindmøllepark distribuerer energien er.
Melbournes borgmester vil fortælle os, hvordan det gøres.
Det er sejt, at de kalder deres borgmester for "lord".
-Hej. -Hej, jeg hedder Rachel.
Og direktøren for Pacific Hydro of Australia.
Nemlig.
Den er større, end jeg havde forestillet mig.
Det er svært at tro, at der er 100 meter op,
og så er vingerne yderligere 42 meter.
Sådan et stort byggeprojekt…
Vi har 30 maskiner som den her. Det er en stor vindmøllepark.
Det er Melbournes plan for vedvarende energi.
Det er et skoleeksempel på, at vi som store energiforbrugere
kan arbejde sammen om at gøre noget mod klimaforandringerne.
Vi kunne ikke gøre det alene,
så vi måtte samle en gruppe af storforbrugere af energi.
Vi havde brug for volumen for at kunne lave en aftale med Pacific Hydro.
Storforbrugere af energi er gået sammen om denne energiforsyning,
som de får til en lavere pris, og så undgår de fossile brændstoffer.
Det er en stor bedrift for en by.
Al elektricitet, som byen Melbourne bruger
enhver gadelygte, ethvert løbebånd i de kommunale fitnesscentre,
enhver podcast, der laves på vores biblioteker
bruger 100% vedvarende energi fra denne vindmøllepark.
Vores samarbejde med Pacific Hydro viser,
at det er muligt at gå sammen om at gøre det her.
I Australien er der 39 byer, som har gang i lignende projekter.
Vi har skåret 5% af vores CO2-udledning væk.
Fedt.
Den er stor, og der er mekanik og elektricitet.
Hvilken slags musik lytter turbinerne til?
De kan godt lide metal.
-Nemlig. -Jeg græmmer mig herovre.
I Australien er vind blevet mere konkurrencedygtig.
Vi ser store kulværker lukke, fordi konkurrencen er for stor.
Skal vi gå i læ for vinden inde i turbinen?
-Ja. -Lad os gå indenfor.
Jeg glæder mig.
Hvordan kan folk få deres folkevalgte til at gøre det samme som jer?
Find et elselskab, som sælger vedvarende energi.
Det er et godt sted at starte. Kontakt din lokale MF'er og sig:
"Vi vil have vedvarende energi. Dette er fremtidens energi,
så vi bør gøre noget for de kommende generationer."
-Kan I høre den? -Det kan ikke undgås.
Det er som at træde ind i et hus. Det er kæmpestort.
Se engang. Vi er inde i vindmøllen.
Wow.
Strømmen løber ned gennem en aluminiumssamleskinne,
gennem kablerne her og ned i kassen ved siden af Sally.
-Det er godt, vi slukkede den. -En stor vekselretter?
Nemlig. Og så kommer den ud gennem kassen, I så udenfor
og videre til underjordiske kabler.
Så løber den direkte til rådhuset, så når jeg tænder lyset på mit kontor,
så ved jeg, hvor den kommer fra.
Der er universiteter, kunstinstallationer og forretninger overalt i området,
som får deres el fra denne vindmøllesammenslutning.
Nu forstår jeg, hvorfor de virker så godt!
-Nu blæser han væk. -Wow.
Wow.
Det er en kraftig vind.
-Det må blæse meget deroppe. -Ja.
Min hat!
-Sådan er det, når det blæser. -Nemlig.
Det var fantastisk.
Det, vi har lært her, kan kopieres i hele Australien og i hele verden.
-Ja. -Det er fantastisk.
-Tak, fordi vi måtte komme. -Tak, fordi I kom.
-Godt gået. -En fornøjelse.
-Mange tak. -Tak.
-Fantastisk. -Godt. Hold på hatten.
-Ja, og hold godt øje med den. -Jeg holder fast i ham.
Tak, makker. Jeg kan ikke…
De fleste fødevareemballager er designet til engangsbrug.
De genbruges sjældent,
og de udgør næsten halvdelen af husholdningsaffaldet i USA.
På vores køretur fortalte Darin mig om miljøinnovative firmaer,
som gør noget ved det.
Det gør mig glad, når jeg opdager, at der er firmaer,
der bruger plantebaserede fibre i kampen mod engangsplastik.
De samarbejder med de største firmaer i verden uden nogen ved det.
Ved at hjælpe fødevareindustriens største firmaer
med at erstatte deres plastikindpakning med plantebaserede løsninger,
har de skabt en miljøinnovation, som kan gøre en stor forskel.
-Det er sejt. -Ja.
Vores sidste stop er lige udenfor Melbourne.
Vi skal møde et ægtepar, som vil gøre noget ved film.
Husholdningsfilm.
Det bliver som regel brugt til at beskytte mad,
hvilket i teorien reducerer spil, men det er som regel af plastik,
der er lavet af olie, og som ikke kan nedbrydes i naturen.
-Dav. -Hej.
-Hej. Kom bare ind. -Velkommen!
-Hej. -Jeg hedder Jordy.
Mød Julia og Jordy, ejerne af Great Wrap.
Hvordan går det?
Det er vores fabrik. Det er en lille pilotfabrik.
Vi har en kæmpe vision.
Vi er i gang med at købe maskiner, der er dobbelt så store som stedet her.
Men i øjeblikket har vi vores lille legetøj her,
så vi kan lave mindre mængder af husholdningsfilm og pallefilm.
-En alternativ plastikfilm. -Ja.
Vi bruger biopolymer, så det er en "bioplast".
Det er en nedbrydelig husholdningsfilm.
Hvad er normal film lavet af? Plastik?
-Oliebaseret plastik. -Ren plastik.
Forfærdeligt. Det kan tage 1.000 år at nedbryde.
Det kan også ende som mikroplastik i havet.
Ti procent af olien bruges på plastik. Det er ulækkert, så meget det er.
Vi kunne se, at der var et problem med indpakningen.
Og så var der to fremragende idéer, der ikke havde lappet over hinanden.
Processen er teknisk, men den enkle version er,
at Julia og Jordy bruger planteaffald i stedet for olie.
Nemlig. De bruger planter, der normalt ville gå til spilde.
Vi fandt et firma fra Idaho, der brugte kartoffelaffald.
De tog alle skrællerne, som man får, når man laver pomfritter eller chips,
og så lavede de dem om til en biopolymer.
Jeg tænkte: "Det er vildt.
Det kan nedbrydes i havet. Hvorfor bruger vi dog ikke det?"
Vi undersøgte det.
Årligt ender der 150.000 ton plastikfilm på lossepladserne i Australien.
Det var så stor en mængde, at det gav mening at give sig i kast med det.
Vi kunne gøre den største forskel ved at lave pallefilm og husholdningsfilm.
Vi forsøgte os frem med opskriften,
og til sidst kunne vi lave det til samme pris som plastik.
-Samme pris? -Ja, så nu er der ingen undskyldninger.
Ingen forskel i pris, ingen undskyldninger.
Det skal bare fænge, og det gør det.
Vi får henvendelser fra de største supermarkeder i USA og Australien
og nogle af verdens største minefirmaer.
De vil bruge vores pallefilm, fordi alle er klar over problemet.
Det står i vores ejeraftale, at planeten har forrang for profit.
Hvis en investor vil med ombord, så skal der skrives under på den ideologi.
Endnu et bevis på, at det er rentabelt at være god ved Jorden.
-Så du pillerne i spanden? -Vil I se biopolymeren?
Ja, lad os se på det.
-Der har vi det. -Wow. Må jeg stikke…
-Du må godt røre det. -Stik hånden ned.
Skaber I pillerne først, for derefter at smelte dem og omdanne dem?
-Netop. -Ja.
Det minder om plastindustrien.
Ja. Vi bruger det samme udstyr.
Der er en tidlig fermenteringsproces, så vi kan få den stivelse, vi ønsker.
Vi bruger stadig en lille smule olieprodukter,
som vi blander sammen efter vores hemmelige opskrift.
Det køres så igennem her, det smeltes, og så kommer der film ud.
Hvad nedbrydes den til i havet?
Frugtaffaldet og kartoffelaffaldet ville have rådnet op
og blevet til metangas i atmosfæren, hvilket er 30 gange mere potent end CO2.
Ved at blive til kulstof, også selvom det er i havet,
så er det 30 gange bedre.
Det opløses stadig og vil ikke gøre skade.
-Hvor stor en andel er kartoffelstivelse? -Omkring 65%.
Femogtres. Og resten er…
En oliebaseret biopolymer.
Der er stadig lidt olie i det, men næste skridt er,
og det er om nogle få måneder, at det skal være 100% frugtaffald.
Wow.
Dette er det færdige produkt.
Det ligner det, vi er vant til at bruge. men vi må hellere teste det.
Fantastisk. Det føles præcis som den film, min mor brugte til min madpakke.
Helt ens.
Hvor hurtigt nedbrydes den?
I en kompostbunke i hjemmet, vil der gå omkring to uger.
Det vil tage en uge i et industrielt kompostanlæg.
Ender det på lossepladsen vil det tage seks måneder.
Drej rundt.
Jeg vidste, at du ville… Jeg kunne se det i hans øjne.
-Jeg vil ikke spilde plastik. -Nej.
-Det er ikke plastik. -Det er ikke plastik.
Nej, giv los.
-Hvor sejt. Tillykke. -Tak.
Vi står foran et par vigtige år.
Vi kan fjerne CO2 fra atmosfæren og plastik fra havene.
Hvad er drømmemålet?
Vi ønsker os en verden, hvor der ikke laves oliebaseret plastik.
Det er drømmen.
Vi vil gerne fortsætte med at lave produkter med vores opskrift
og målrette det de områder, hvor vi gør størst forskel,
indtil der ikke er mere plastik i verden.
De er i gang med at kalibrere maskinerne,
så al den film, du kan se her, ender i kompostbunken.
Manner, hvor er det sejt.
I har gjort det til et let valg. Der er intet valg.
Ja, nemlig.
I har løst et kæmpestort problem.
Er den stærk nok?
Hov, I må ikke teste på mig.
Sej kropsstilling.
Hvorfor stod jeg sådan med armene?
Nu spænder jeg musklerne og bryder fri.
Ja!
-Jeg troede ikke, det ville virke! -Vi skulle have strammet til.
Vi fik det på film.
Fra klimaforandringer og udtømte ressourcer
til forurening af luften og vandet.
Jorden er godt udmattet.
Men der er altid håb. Temaet for dette afsnit,
miljøinnovatorer,
kan anvendes i alle facetter af vores foranderlige liv.
Vi går ind i en ny fase af en teknologisk revolution,
og miljøinnovationer er blevet målet, og det vil det forblive med.
Det er opmuntrende at se alle de virksomheder, iværksættere og investorer,
som tager handsken op og finder nye måde at møde forbrugernes behov på,
hvor økosystemet ikke tager skade.
Eller bedre endnu, hvor Jorden kommer sig.
Idéerne behøver ikke være perfekte,
men viljen til at lave små forandringer og tage små skridt i den rigtige retning,
kan gøre en kæmpe forskel.
Hvad med den gamle måde at gøre tingene på?
Lad os bare håbe, at de dør ud, før vi gør
Se engang.
Dette afsnit er ved sin afslutning,
og det er vores tid sammen i Australien også.
Vi fejrer det med et sidste måltid, hvor vi tænker tilbage på vores rejse.
-Er Australien ikke fantastisk? -Jeg elsker det her sted.
Du får dig nok snart en nabo…
Her er hovedretten. Jeg vil lade kokken forklare.
Wow.
Det her er en Wagyu-tykstegsbøf
med kartoffeldumplings, blomkålspuré, græskar og macadamianødder.
-Wow. -Velbekomme.
-Det dufter fantastisk. -Tak, kok.
Der er mange ting, vi kan tage ved lære af på denne rejse.
En af de vigtigste er at komme i kontakt med naturen, uanset hvor man er.
Som vi så det hos Joost, i dit hus og omkring dit hjem.
Det var meningen med alt det her.
-Det handler ikke om at redde planeten. -Hvor skal jeg begynde?
Planeten vil leve videre med eller uden os.
Det handler om folk, der inspirerer folk til at træffe de mest oplyste valg.
Til at leve så sundt og lykkeligt som muligt.
Man er selv en ingrediens, en del af processen.
Vi må finde ud af med os selv,
om vi vil være her om 20.000 år, eller om vi vil slå os selv ihjel.
At nyde vores smukke Jord og alt, hvad den har at byde på…
…men samtidig sørge for at efterlade den i bedre stand for fremtidige generationer.
-Skål for forbedringer. -Skål, min ven.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
Tak, venner. Vi ses næste gang.
Down to Earth anerkender de traditionelle ejere af Australien.
Vi respekterer aboriginernes og øboernes minder,
traditioner, kulturer og håb.
Tekster af: Philip Olsen