NETFLIX-SARJA
Outoja punaisia palleroita.
Pelkäättekö zombimaailmanloppua?
Salainen lattialuukku.
Sinulla on neulanreikä…
Petrimaljoissa kasvaa mitä ikinä tuo onkaan.
Tämä ei ole tiedefiktiota vaan tiedefaktaa.
Tässä jaksossa… -Sinne meni.
…tapaamme luovimpia,
innovatiivisimpia, epätavanomaisimpia ihmisiä…
Olin ennen juristi.
…kaikilta elämänaloilta.
He keksivät ainutlaatuisia ratkaisuja ongelmiin,
muuttavat kokonaista alaa -
tai vähentävät omaa vaikutustaan ekosysteemiin.
Niin paljon kuin mahdollista.
He elvyttävät planeettaa tavalla tai toisella.
Puutumme ongelmaan.
Olivatpa ideat isoja tai pieniä…
Vehnänjyviä. -Mene.
…he ovat kaikki ekoinnovaattoreita.
Ensimmäinen etappimme on Tasmanian saarella.
Tapaamme ekoinnovaattoreita, jotka uudistavat alaa,
jonka ympäristövaikutus on tunnetusti merkittävä.
Karjankasvatus.
Karja tuottaa 16 % maailmanlaajuisista kasvihuonepäästöistä -
ruoansulatuksesta vapautuvana metaanina.
On edelleen hyvä idea vähentää punaista lihaa -
useista terveys- ja ympäristösyistä.
Tämä tasmanialainen startup keksi uuden tavan ruokkia karjaa.
Näin pihvinsä voi syödä hyvällä omalla tunnolla.
Sea Forest kasvattaa kaupallisesti Asparagopsis-punalevää.
Pieni määrä levää lehmän ruokavaliossa -
voi vähentää metaanin määrää 80 prosentilla.
Asiaa valottaa yksi perustajista, Sam Elsom.
Menemme nyt laboratorioon. Emme voi paljastaa paljoa…
Laboratorioon? -Niin.
Kukin lausuu tyylillään.
Täällä laboratoriossa prosessi alkaa.
"Tutkimuslaboratorio."
Ei sitä sanota noin, Darin!
Rocky, tässä on Darin ja Zac. -Terve.
TIETEELLINEN JOHTAJA
Ilo tavata. -Samoin.
Täällä tehdään hienoa tiedettä.
Nautimme olostamme. Hyvältä vaikuttaa.
Tämä on pyhäkkö, josta kaikki alkaa.
Samoin kuin siemenen idättäminen versoksi ennen istutusta,
näillä hyllyillä ja näissä dekantterilaseissa -
levän elämä alkaa.
Eristämme ne pikkuruisista soluista.
Ne ovat vielä pieniä. Pidämme ne yhdessä.
Ne muodostavat pieniä leijuvia pörröpalloja.
Kun ne kasvavat, ne hajoavat.
Pidämme niistä hyvää huolta.
Hoivaamme niitä 500 millin tilasta viisilitraisiksi.
Keksitte vahingossa siisteimmän laavalampun ikinä.
Vai mitä?
Värivalo takana olisi hieno lisä labraan.
Todellakin.
Vähän mustaa valoa, ja toljottaisin näitä ikuisuuden.
Vuonna 2016 Rocky oli mukana tutkimuksessa,
joka johti löytöön, että levä tuhoaa metaania.
Hän on kaiken takana. -Älytöntä.
Olet metaaninmurtaja.
Yksi niistä.
Tapaamme yhden planeettamme metaaninmurtajista.
Olen yksi monista.
Hän on vaatimaton, mutta Rocky on oikeasti metaaninmurtajatähti.
Meidän on tuotava esiin enemmän tällaisia ihmisiä.
Kun levä kehittyy vähän, se viedään mereen -
ja istutetaan lähelle rannikkoa kasvamaan täyteen kokoonsa.
Sam vie meidät heidän vuokra-alueelleen.
Lyhyen venematkan päässä labrasta on levän laskupaikka.
Kasvattamossa on mikroskooppisia itiöitä.
Köysi on täynnä siemeniä.
Ne lasketaan mereen kasvamaan.
Ne siis kiinnittyvät tähän?
Niin. Kahdeksassa viikossa pienet leväpistokkaat -
ovat 30-senttisiä reheviä pöheikköjä.
Vuokratulla merialueella -
isot koukut heitetään veneestä veteen.
Niillä vedetään ylös niin sanottu selkäranka.
Selkäranka on viritetty kahteen kelluvaan ankkuriin.
Tänne Asparagopsis istutetaan kasvamaan ja kerätään selkärangasta myöhemmin.
Heitämme merilevän veteen. Se kasvaa vertikaalisesti köysiä pitkin.
Sinne lähti.
Köysi on täynnä Asparagopsiksen itiöitä.
Merilevämakkaraa.
Itiököysi päällystetään puuvillakuorella nuoren levän suojaksi.
Ja tiedoksi, kuori on kompostoituvaa ja hajoaa neljässä viikossa.
Yksittäisten köysien väliin jätetään 50 metriä tällä merifarmilla.
Tiukat protokollat varmistavat, etteivät köydet vaaranna -
valaita, delfiinejä tai muita eläimiä.
Puutumme ongelmaan. -Aivan.
Yritämme vähentää päästöjä. Pureudumme ilmastonmuutokseen.
Kun köysi on kiinni selkärangassa, linja lasketaan veteen -
ja uusi kasvuvaihe alkaa.
Emme tulleet vain ällistelemään.
On aika nähdä ihmelevä läheltä.
Hieno.
Tämä on Asparagopsis.
Merilevä on kansankielellä harppuunaruohoa.
Siinä on pieniä harppuunoja. -Piikit näkee.
Uskomatonta, että pieni punalevä -
voi vaikuttaa niin paljon planeetan ilmakehään.
Pieni kasvi, johon kukaan ei kiinnittänyt huomiota.
Ja sillä onkin kyky pelastaa maailma.
Ihanaa, että Darin pistää muitta mutkitta kaiken suuhunsa.
Onneksi vaaraa ei ole.
Mikä on tuomio?
Ihan hyvää.
Kelpaa syötäväksi? Ehkä. Ainakin se tekee hyvää lehmien suussa.
Se vähentää turvallisesti lehmien metaanipäästöjä jopa 80 % -
tai enemmän.
Se voi myös auttaa ilmastonmuutoksen hidastamisessa.
Mietipä sitä, pienellä merilevällä on paljon potentiaalia -
planeetan elvyttämisessä.
Eikä venematka ole mikään, ellen saa tarttua ruoriin.
Onpa hauskaa. Mikä päivä.
Vauhtia, kapteeni Zac. Kipin kapin.
Olet surkein merirosvo ikinä.
Kapteeni Jack!
Töötti toimii!
Voi ei. Nyt se alkaa.
Onko siinä muita ääniä? Vaikka…
Prosessi alkaa labrasta ja jatkuu meressä. Se vaikuttaa kimurantilta, mutta ei ole.
Se on myös kustannustehokasta.
Takaisin kuivalle maalle katsomaan lopputuotetta.
Se ei ole kovin tiivistä.
Tämän verran lehmää kohti päivässä.
Mitä? -Ihan älytöntä.
Annat siis tuolle lehmälle tämän verran päivässä,
ja sen metaanipäästöt periaatteessa katoavat?
Aika lailla.
Se ei vaadi paljoa.
Hyppysellinen levää normaalin rehun seassa,
ja lehmän metaanituotanto laskee radikaalisti.
Ne eivät edes katso. -Tulkaa.
Valo käy vähiin.
Tulkaa, lehmät.
Kaverit! Täällä on iltapäiväherkkua.
Selvä, aika ruokkia lehmät.
Darin uskoo olevansa lehmikuiskaaja, joten katsotaan miten käy.
Mikä on Australian hätänumero?
Hei, tule tänne.
Mies, joka ei syö lihaa, varastaa karjaa.
No niin, hyvä!
Katsokaa häntä.
Hän osaa asiansa.
Mene.
Katsokaa nyt. Ei huono.
Se meni mielessäni paljon huonommin.
Hei, kaverit.
Kun ne syövät merilevää,
metaanin tuotantoon tulee entsymaattinen häiriö.
Se johtuu merilevän yhdisteistä.
Näin lehmien kaasupitoinen jäte, metaani,
muuttuu energiaksi, joka vauhdittaa eläimen kasvua.
Entsyymitukokset estävät niitä piereskelemästä?
Itse asiassa 90 % metaanista syntyy märehtimällä.
Se tulee röyhtäyksinä, ei pieruina.
Pierut ovat väärinkäsitystä. Ne röyhtäilevät.
Oikeasti?
Lehmän superruokaa.
Ne näyttävät tyytyväisiltä.
Miksei tekniikka ole käytössä kaikkialla?
No, tekin kuulitte siitä vasta nyt.
Annetaan sille aikaa. Toivottavasti se leviää.
Sillä ilmastonmuutoksen suhteen aika on käymässä vähiin.
Näimme juuri kuinka pienellä merikasvilla voi olla iso vaikutus ilmastoon.
Seuraavaksi esittelemme keksinnön maankamaralla,
jolla on samanlainen vaikutus.
Menemme New South Walesin Orangeen.
Opimme kuinka maailman pienimmät organismit -
voivat ratkaista yhden maailman suurimmista ongelmista.
Loam Bio on biotekniikan startup.
Sen farmarit, tutkijat ja yrittäjät -
ovat omistautuneet kahdelle ongelmalle.
Ilmakehän hiilidioksiditasoille ja huonolaatuiselle maanviljelysmaalle.
Ja Tegan on yksi perustajista.
Maataloudella ja ilmastonmuutoksella on kimurantti suhde.
Toisinaan kimurantit ongelmat vaativat suoraviivaisia ratkaisuja.
Hienoa.
Olet kuin oikea tutkija. -Siltä tuntuukin.
He käsittelevät siemenet mikrobisienellä,
joka sitoo maaperään tasaisesti hiiltä.
Prosessin myötä sato saa ravinteita.
Eikä hiilidioksidi pääse vapautumaan ilmakehään.
Hiilidioksidin lasku voi torjua globaalia ilmastonmuutosta.
Kivaa. -Mitä pääsemme tekemään?
Täällä tehdään parasta tiedettä.
Nämä ovat erityisiä sieniä, jotka poimimme luonnosta.
Ne lisääntyvät, eivät pelkästään tuottavuudeltaan -
vaan ravinnetiheydeltään.
Se on kiehtovaa ruoantuotannon näkökulmasta.
Voimme parantaa -
ruokajärjestelmän terveyttä. Se on todella tärkeää.
Nämä ovat vehnänjyviä. Niistä leivotaan kaikenlaista.
Istutamme ne pellolle seuraavaa satoa varten.
Teimme sienistä valmiin tuotteen.
Näin saamme lisää satoa -
sekä rikastutamme maaperää imien hiiltä kyseiseltä hehtaarilta.
Maaperä ympäri maailmaa on köyhtynyt 20–60 % paikasta riippuen.
Hiili hupenee teollisilla maataloustekniikoilla.
Sienet näyttävät pöydällä melko vaatimattomilta.
Mutta kun tajuaa, mitä ne tekevät,
ne ovat uskomattomia.
On mielenkiintoista, kuinka jokin näin pieni ja olematon -
voi auttaa meitä ilmasto-ongelmien kanssa.
Hienoa.
Tiedän pari kauhuleffaa samalla teemalla.
Sienet pääsevät leviämään,
valtaavat kehomme ja ohjaavat mieltämme.
Pelkäättekö zombimaailmanloppua?
Onneksi tutkijamme ovat seuloneet kaiken kauhuleffaa muistuttavan.
Oletko aivan varma? -Ehdottomasti.
Sinulla on neulanreikä…
Tsekataan multa. Haluan nähdä sen käytännössä.
Loistavaa. Tehdään niin.
Näimme, miten siemeniä käsiteltiin ja testattiin kasvihuoneessa.
Mutta Loam Bion varsinainen todiste on nähtävissä oikealla farmilla.
Ioniq maastoreitillä.
Kuvittelenko, vai tuijottavatko lehmät meitä?
Hei, kaverit.
Nyt ne eivät ole huomaavinaan.
Niin. Te ymmärrätte.
Te ymmärrätte minua.
Darin on onnessaan.
Hän käy mielikuvituskeskusteluja lauman kanssa.
Voisin jatkaa, mutta saavuimme perille.
Tapaamme farmarin ja yhden Loam Bion perustajista, Mick Wettenhallin.
Mitä kuuluu?
Hyvää. Entä sinulle? -Hyvää.
Hei, Darin. -Olen Mick.
Kiva tavata.
Jestas, jännittää. Kenet toit mukanasi?
Työvoima on täällä.
On Frank, Oompah, Pepper ja Goober.
Goober! Kiva.
Ne ovat väsyksissä.
Pakko rapsuttaa vähän.
Tapasimme juuri Teganin ja innostuimme inokulaatiosta -
ja sienihommista.
Eikö ole hienoa?
Odotan innolla… -Kiehtovaa.
Mickillä on pitkä kokemus viljan ja puuvillan viljelystä.
Hän näyttää, miten käsitellyt siemenet toimivat maaperässä.
Mitä ongelmia on nähtävissä, kun maaperässä ei ole tarpeeksi hiiltä?
Hiili tukee kaikkea maaperässä.
Veden sitomisesta ravintoaineisiin.
Kasteluveden suodatus. Kaikki liittyy hiileen.
Mitä enemmän hiiltä, sitä vähemmän tarvitaan sadetta.
Samoin kuin lannoitetta. Kaikki nivoutuu yhteen.
Jalkojemme alla…
Mitä vaikutuksia näet maaperässä? Ja mistä sen näkee?
No, katsotaanpa.
Yleensä huomaa, että multa on tummempaa.
Siinä on myös tietynlainen tuoksu.
Tuopa kamera lähemmäs.
Viimeksi, kun testasin pellon maaperää, hiiltä oli 2,5 %.
Mitä tavoittelet?
Sitä saa olla paljon kuin mahdollista.
USA:n maaperän keskimääräinen hiilipitoisuus on prosentista neljään.
Loam Bion multa on jopa 6-prosenttista.
Mitä enemmän hiiltä sitoo maaperään, sitä parempaa multa on.
Sadot vahvistuvat ja ovat ravinteikkaampia.
Toinen vaikutus on päästöjen imeminen.
Hiiltä sidotaan ilmasta maaperään.
Se voi elvyttää hiilidioksiditasojamme ja hidastaa hieman ilmastonmuutosta.
Elinkeinoaan ei tarvitse lopettaa.
Jatkakaa vain, mutta sovelletaan tätä tekniikkaa.
Sitä parjataan kikkailuksi.
Eikä se ole kuin yksi työkalu.
Sinä viljelet naapurissa ja joku huikkaa omista hiilitasoistaan.
"Naapurin Mick käytti keinoa X ja sai lisää hiiltä maaperään.
Teen saman perässä." -Aivan.
Farmarit oppivat aidan läpi.
He ovat aina kurkkimassa aidan yli.
Eivätkä kuuntele myyntiedustajaa tai tutkijaa.
He kuuntelevat vain kokenutta farmaria.
Sitä meidän pitää osata hyödyntää.
Muutokset hiilidioksiditasoissa -
eivät toteudu yhden farmin uusilla käytännöillä.
Tästä on tultava uusi standardi kaikilla farmeilla.
Mutta isommat ja ravinteikkaammat sadot, sekä terveempi viljelysmaaperä -
ovat oikeanlaisia kannustimia, joita tavan leviämiseen tarvitaan.
Loam Bion edistyneet maatalouskäytännöt tuovat paremman sadon -
elvyttäen samalla planeettaamme.
Prosessi on osa suurempaa konseptia, regeneratiivista maataloutta.
Tarkemmaksi selvennykseksi tarjoan tämän.
Ilmaston lämpenemisestä -
tulee mieleen yksi suurimmista syistä, hiilidioksidi.
Hei, kamu, älä ole niin virallinen. Sano vain CO2.
Teen vedestäsi raikkaan kuplivaa,
mikä on siistiä.
Mutta jos sinua on liikaa ilmakehässä,
nostat lämpötilaa aiheuttaen kaikenlaista kamalaa.
Mikä ei ole siistiä.
Onpa ikävä kuulla.
Mutta toivoa on.
Onko? Miten?
Regeneratiivisella maataloudella. -Täh?
Regeneratiivisessa maataloudessa -
farmarit parantavat kestävästi ja luonnollisesti maaperää.
Sato on runsaampaa ja ravinteikkaampaa.
Samalla voidaan peruuttaa planeetan CO2-vaikutukset.
Siistiä. -Niin onkin!
Menetelmässä ei käytetä kemikaaleja tai lannoitteita.
Käytäntöihin kuuluu suorakylvö, erilaiset katteet ja monet muut metodit.
Kuluttajat saavat parempaa ruokaa ja hiiltä imeytyy ilmakehästä.
Pärjäätkö?
Jukra, täällä on bileet.
Hei, kukas sinä olet?
Pärjää se.
Ekoinnovaatioita voi syntyä -
kyseenalaistamalla vuosikymmenten järjestelmät.
Argumenttina on usein, että näin on aina tehty.
Siksi vanhaa järjestelmää ei haluta muuttaa.
Sydneyn sydämessä -
vaatimaton kaksikerroksinen 1800-luvun koti uhmaa kaikkia sääntöjä.
Sen omistaja Michael Mobbs irrotti kaupunkikodin julkisesta verkosta.
Miten hän onnistui? Se selviää pian.
Terve. Zac. -Hei.
Kiva tavata. -Kuten myös.
Olen Darin. Tämä on ilo. -Tervetuloa matalaan majaani.
Olet se tyyppi, joka irrottautui verkosta. -Niin.
Miten siinä niin kävi?
Olet keskellä kaupunkia.
Selvyyden vuoksi se oli lapsellinen reaktio ihmisten epäilyyn.
Joten… -Mahtavaa.
Olin ennen juristi. -Ihan tosi?
Olin mukana parlamentin tutkimuksessa Sydneyn vedenhuollosta.
Lapseni olivat pieniä.
Haaveilimme vaimoni kanssa isommasta keittiöstä ja vessasta.
Kolmen kuukauden remontin aikana, irrottauduin kaupungin vedestä,
viemäröinnistä -
ja asensin aurinkopaneelit.
Kuluneena 24 vuotena täältä ei ole poistunut jätettä. Katsokaa.
Viisi metriä leveä. Myrskyvedet pysyvät täällä.
Olen säilyttänyt 2 miljoonaa litraa vettä.
Kaksi miljoonaa litraa? -Jätevettä.
Jätevesi käsitellään.
Tarvitsin dataa, joten joka toinen viikko -
otimme näytteitä.
Vertasimme niitä laboratoriossa kaupungin veteen.
Omani oli puhtaampaa joka kerta 12 kuukauden ajan.
Puhtaampaa kuin kaupungin vesi? -Niin.
Ja se vapautti minut.
Ihmiset murehtivat planeetasta, kuten minäkin,
saan elää omaa elämääni.
Jos avaan hanan, en tee hallaa.
Voin suihkutella pitkään, enkä tee hallaa.
Sait mielenkiintomme.
Verkosta irrottautumiseen on kolme perussääntöä.
Tarvitaan oma energian ja veden lähde, sekä jätteenkäsittelymenetelmä.
Kuunnellaan lisää.
Tsekataan systeemi. -Tulkaa.
Haluan nähdä käytännössä. -En kestä enää.
Kiva.
Pakko sanoa, että talo näyttää ensinäkemältä ihan tavalliselta.
Mutta fiilis on tietyllä tavalla ainutlaatuinen.
Outoa. Tuntuu jotenkin tosi rennolta.
Todella.
Talo käyttää akkuvirtaa yöllä.
Akut kestävät sen mukaan,
monestiko ne puretaan.
Päivällä tämä vempele tässä -
ohittaa akut ja ottaa aurinkosähköä valaistukseen.
Siistiä. -Eikö olekin?
Saat akuista puolet enemmän irti.
Nimenomaan. -Hienoa.
Näytän teille akut. -Täydellistä.
Jos tulette tähän…
Täällä alhaalla. -Aivan.
Kellari on hyvä paikka akuille, koska lämpötila on vakaa.
Pysyy viileänä.
Ne ovat poissa tieltä, ja pitävät tehonsa.
Onko sinulla Se? -Että mitä?
Onko sinulle Se? Ei olioita? -Ei.
Ei Stephen Kingin faneja.
Kukaan ei nuku alhaalla? -Voit aina koe-esiintyä.
Joo.
Jätän väliin.
Pakko kysyä vedestä.
Niin. -Kierrätys, keräys.
Se on intohimoni. Tulkaa katsomaan. -Samoin.
Hieno hämähäkki.
Terve, kamu!
Australia on paras.
Tämä vesi tässä…
No niin.
…on katoltani.
Sataprosenttista sadevettä. -Kyllä.
Mitattiin joka toinen viikko 18 kuukauden ajan.
Puhtaampaa kuin kaupungin vesi. -Mahtavaa.
Eikö olekin hyvää? -On.
Hyvä maku.
Kippis… -Hyvälle vedelle.
Irti verkosta, puhdasta vettä taivaalta.
Kiva, että on ihmisiä, jotka arvostavat vettä.
Näin meidän pitää toimia. Käyttää sitä, mikä putoaa katolle ilmaiseksi.
Täsmälleen.
Onko vesi koskaan loppunut?
Se alkaa käydä vähiin.
Oikeasti? -Joo.
Koska sataa vähemmän? -Niin.
Ja sataa harvemmin.
Luultavasti pari kolme kertaa vuodessa, joskus neljäkin kertaa,
kiikutan kananmunia naapuriin.
Ja pyydän letkua lainaan.
En haluaisi, mutta… -Aivan.
Yleensä, kun teen niin, alkaa sataa.
Se on sadetanssi. -Yläkerta leikkii pääkopallani.
Puolet käyttämästämme vedestä, ainakin Australian kotitalouksissa,
menee vessasta alas ja vaatteiden pesuun.
Miksi käyttäisin tätä…
Koskemattoman puhdasta vettä.
…vessan vetämiseen?
En ole ajatellut asiaa niin, mutta totta se on.
USA:n ympäristönsuojeluviraston mukaan noin 30 % kotitalousvedestä kuluu vessaan.
Useimmissa kodeissa ei ole harmaan veden järjestelmää,
joka keräisi vedet suihkusta, tiskikoneesta tai altaasta.
Näin vesi voitaisiin ohjata vessaan.
Sellainen olisi hyvä olla.
Käsittämätöntä. Tuntuu, että teoriassa kaikki -
haluavat kantaa kortensa kekoon.
Halutaan käyttää vähemmän energiaa, juoda puhdasta ja luonnollista vettä.
Emme halua pois palveluista, mutta käyttöönotto vaikuttaa hankalalta.
En tiedä, miksi.
Sinun kertomasi vaikuttaa simppeliltä.
Ja onkin.
Tuo on tärkeää kuulla.
Ihmiset lannistavat itsensä hokemalla, ettei onnistu. Ja kas!
Olen ihan tavallinen aussi.
Toin kaupunkiin sen, mitä farmarit tekevät.
Michael elää verkon ulkopuolella, muttei keskellä ei-mitään.
Hän on kaupungin keskustassa verkostojen ympäröimänä.
Tämä on olennaista farmilla.
Mutta on huikeaa, että se toimii keskellä kaupunkia.
Aivan fantastista.
Oli kiva jutella. -Samat sanat.
Kiitos. Tämä on mieletöntä.
Tämä on melkoinen saavutus. Kiitos kierroksesta.
Tämä on juuri sitä, mitä haluamme saavuttaa.
Mitä kohti menemme. Se on koko sarjan narratiivi.
Nostan hattua. -Samoin.
Minulla ei ole tv:tä, mutta seurasin teitä Islannissa.
Upea ohjelma. Lisää, kiitos. -Hienoa.
Kiitos, että otit osaa. -Niin.
Kiitos, kun tulit mukaan.
Michaelin kestävä koti maalaa kuvan tulevaisuuden ratkaisuista.
Hänen kotinsa muutokset ovat mainio esimerkki -
yhden ihmisen vaikutuksesta ympäristöön.
Mutta jo pelkkä aurinkovoimaan siirtyminen -
voi vaikuttaa merkittävästi oikeaan suuntaan.
Kaupungit ja kunnat tarvitsevat kenties aina -
suurempaa kollektiivista infrastruktuuria toimiakseen tehokkaasti.
Seuraava etappimme osoittaa, miten paljon voimaa -
on kollektiivisessa tukkuenergiassa.
Tällä Victorian maakaistaleella on pieni maatila.
Sen sato on tuuli.
Satoa korjaavat 39 turbiinia,
jotka synnyttävät 80 megawattia energiaa.
Siitä riittää puhdasta virtaa 50 000 kotiin.
Tämä on Crowlandsin tuulipuisto.
Vuodesta 1887 ihmiskunta on valjastanut tuulen luodakseen energiaa.
Tehojen lisääntyessä tuulivoima on edelleen tärkeä osa -
puhdasta uudistuvaa energiaa ympäri maailmaa.
Tuulimyllyt eivät ole uutta,
toisin kuin tuulivoiman jakelu tästä puistosta.
Asiaa valottaa Melbournen ylipormestari.
Arvostetaan hetki näin siistiä titteliä.
Mitä kuuluu?
Olen Rachel.
Sekä Australian Pacific Hydron toimitusjohtaja.
Nimenomaan.
Tämä onkin isompi kuin kuvittelin.
On käsittämätöntä, että napaan on sata metriä.
Ja lavasta tulee vielä toiset 42.
Tällaisen rakentaminen…
Näitä koneita oli tässä 30.
Tuulipuisto on iso.
Tämä on osa Melbournen uusiutuvan energian ohjelmaa.
Se on edelläkävijä.
Se on osoittanut, että suuret energiankäyttäjät -
voivat tehdä yhteistyötä ilmastonmuutosta vastaan.
Emme pystyneet siihen yksin, joten kokosimme -
isoja energiankäyttäjiä yhteen, jotta tämä kannattaisi.
Tarvitsimme kattavuutta tehdäksemme ostosopimuksen Pacific Hydron kanssa.
Suuret energiankäyttäjät muodostivat osuuskunnan.
Energian hinta laski ja tuuli korvasi fossiiliset polttoaineet.
Tämä on melkoinen uroteko kaupungille.
Kaikki energia, jota organisaatiomme käyttää -
Melbournen kaupungissa, katuvalot,
stepperit kuntamme kuntosaleilla,
jokainen podcast, joka äänitetään kaupunginkirjastoissamme -
saa virtansa sataprosenttisesti tästä tuulipuistosta.
Yhteistyö Pacific Hydron kanssa on osoittanut,
että voimme yhdistää voimamme tämän asian eteen.
Nyt ympäri maata -
toimii 39 eri kaupunkia samanlaisissa projekteissa.
Nyt 5 % päästöistämme on poissa.
Siistiä.
Tuo on iso,
ja siinä on mekaniikkaa ja sähköä…
Mitä musaa turbiinit diggaavat?
Ne pyörivät metallilla.
Aivan. -Olen täällä, jos tarvitsee.
Pelkästään Australiassa tuulesta kilpaillaan.
Suuret hiilivoimalat sulkevat, koska eivät voi enää kilpailla.
Mennäänkö pois tuulesta turbiinin sisälle?
Mennään sisään. En malta odottaa.
Miten tavallinen ihminen kotopuolessa -
voi patistaa hallitustaan tekemään näitä muutoksia?
Etsikää energianmyyjä, joka tarjoaa uusiutuvaa energiaa.
Se on hyvä alku.
Mutta lobatkaa paikallisille edustajille uusiutuvaa energiaa ja uusia ratkaisuja.
Tämä on tulevaisuuden energiaa. Meidän on vaihdettava nyt -
tulevien sukupolvien vuoksi.
Kuuletko liikkeen? -Pakostikin.
Tännehän mahtuu asumaan. Ihan valtava!
Katsokaa, tuulimyllyn sisäpuoli.
Vau!
Virta tulee alas alumiinista kokoojakiskoa pitkin -
näihin kaapeleihin ja tähän kaappiin Sallyn vieressä.
Hyvä, että suljimme sen. -Iso invertteri?
Aivan. Sitten se kulkee ulkopuolella olevan kaapin läpi -
verkoston maanalaisiin kaapeleihin.
Ja suoraan kaupungintalolle. Kun sytytän toimistoni valot,
tiedän, että virta tulee täältä.
Alueella on yliopistoja, taideinstallaatioita ja yrityksiä,
jotka saavat energiansa tuulimyllyosuuskunnasta.
Ymmärrän, miksi homma toimii täällä.
Sinne meni!
Jestas.
Onpa voimakas tuuli.
Joo. Mietipä ylhäällä.
Kypärä lähti!
Sitä se tuuli tekee! -Kyllä.
Tämä oli upeaa.
Se, mitä opimme täällä, on toistettavissa -
ympäri Australiaa ja maailmaa.
Niin. -Mieletöntä.
Kiitos kierroksesta. -Kiitos. Oli kiva tavata.
Hyvää työtä. -Ilo oli minun.
Kiitos paljon. -Kiitos.
Mahtavaa. -Hyvä. Pidä hatusta kiinni.
Yritän parhaani. -Minä autan.
Kiitti, kamu. En pysty…
Useimmat ruoka- ja juomapakkaukset ovat kertakäyttöisiä.
Niitä kierrätetään harvoin,
ja ne muodostavat melkein puolet yhdyskuntajätteestä USA:ssa.
Matkalla seuraavaan määränpäähän Darin kertoo ekoinnovaatioyrityksistä,
jotka puuttuvat asiaan.
Se saa minut innostumaan. Kun löytää yrityksiä,
jotka muuttavat pelin kasvipohjaisilla kuiduilla -
kertakäyttömuovia vastaan.
He toimivat maailman suurimpien yhtiöiden kanssa, eikä kukaan tiedä.
Ruoka- ja juomajättien auttaminen -
vaihtamaan muovipakkauksensa kasviperäisiin ratkaisuihin -
on ekoinnovaatio, jolla voi olla merkittävä vaikutus maailmaan.
Tämä on mahtavaa. -Niinpä.
Tapaamme Melbournen ulkopuolella -
pariskunnan, joka on päättänyt muuttaa kääreiden maailman.
Tarkoitan kelmua.
Sillä suojataan yleensä ruokaa.
Se vähentää teoriassa jätettä, mutta tehdään yleensä muovista.
Se on petrolipohjaista eikä hajoa luonnossa.
Terve! -Heippa.
Tervetuloa. -Käykää peremmälle.
Olen Jordy.
Julia ja Jordy omistavat Great Wrapin.
Mitä kuuluu?
Tämä on tehtaamme, pieni pilotti.
Visiomme on valtava.
Ostamme koneita, jotka täyttäisivät hallin kahdesti.
Tällä hetkellä meillä on vain pieni lelu.
Voimme tehdä kelmua pienessä mittakaavassa.
Vaihtoehtoista muovikelmua. -Juuri niin.
Käytämme biopolymeerejä, se on siis biomuovia.
Se on kompostoitavaa ja hajoaa luonnossa.
Mistä tavallinen kelmu tehdään? Onko se vain muovia?
Petrolipohjaista muovia. -Kokonaan.
Kamalaa. Sillä kestää tuhat vuotta hajota.
Tai se hajoaa mikromuoviksi ja päätyy meriin.
Kymmenesosa maailman petrolista menee muoviin.
Se on kuvottava määrä.
Näimme -
valtavan pakkausongelman.
Kaksi hienoa ideaa eivät olleet kohdanneet.
Prosessi on tekninen, mutta yksinkertaistettuna -
petrolin sijaan -
Julia ja Jordy käyttävät kelmussa kasvipohjaista jätettä.
Jätteisiin päätyvä kasvillisuus saa käyttötarkoituksen.
Löysimme yrityksen Idahosta, joka käyttää perunajätettä.
Eli perunankuoret sun muut rippeet ranskiksista -
muutetaan biopolymeeriksi.
Hämmästyin.
Lisäksi se hajoaa meressäkin.
Ihmettelin, miksemme käytä sitä.
Tutkimme, että 150 000 tonnia muovikäärettä -
päätyy joka vuosi kaatopaikalle pelkästään Australiassa.
Vaikuttavuudeltaan oli järkeä käydä tämän ongelman kimppuun.
Voisimme vaikuttaa eniten valmistamalla kiristekalvoa ja kelmua.
Muokkasimme kaavaa,
kunnes päädyimme samaan hintaluokkaan kuin muovi.
Sama hinta? -Kyllä, tekosyytä ei ole.
Ei. Ei hintaeroa, ei tekosyytä.
Tuotteen pitää vain levitä edelleen.
Amerikan ja Australian suurimmat supermarketit kiinnostuivat.
Sekä maailman isoimmat kaivosyritykset.
Kaikki haluavat kiristekalvoa, koska ymmärtävät ongelman.
Osakkeenomistajien sopimuksessa lukee, että planeetta ennen tuottoa.
Tulevien sijoittajien on allekirjoitettava ideologia.
Näemme jälleen kerran, että ympäristöystävällinen voi olla tuottoisaa.
Näittekö pelletit roskiksessa? -Kiinnostaako biopolymeeri?
Kyllä, kiitos. -Katsotaan.
Siinä sitä on. -Voinko työntää…
Ann mennä. -Sinne vain.
Teette ensin pellettejä, jotka sulatatte muotoonsa?
Juuri niin.
Samalla tavalla kuin muoviteollisuudessa.
Niin. Käytämme samoja laitteita.
Alkuvaiheessa on käymisprosessi, jotta saamme tarvitsemamme tärkkelyksen.
Käytämme yhä vähän öljyjohdannaista.
Yhdistämme ne salaiseen reseptiimme.
Se kaadetaan koneeseen, sulatetaan ja toisesta päästä tulee kelmua.
Millaiseksi se hajoaa meressä?
Tämä hedelmä- ja perunajäte,
joka mätänisi ja muuttuisi metaaniksi ilmakehään.
Se on 30 kertaa hiilidioksidia väkevämpää.
Se hajoaa hiileksi,
mutta lopputulos on meressäkin 30 kertaa parempi
Se hajoaa, eikä vahingoita mitään.
Paljonko tästä on perunatärkkelystä? -Noin 65 %.
Kuusikymmentäviisi. Ja loput on…
Öljypohjaista biopolymeeriä.
Siinä on yhä vähän öljyä. Seuraava askel,
parin kuukauden päästä, on tehdä se täysin hedelmäjätteestä.
Vau.
Tämä on lopullinen tuote.
Se näyttää ja tuntuu tutulta.
Mutta miten hyvin se toimii? Testataan.
Uskomatonta. Tällaiseen äiti aina pakkasi evääni.
Täsmälleen.
Kuinka nopeasti se keskimäärin hajoaa?
Kodin kompostissa se hajoaa parissa viikossa.
Teollisessa kompostointilaitoksessa se hajoaa viikossa.
Kaatopaikalla se hajoaa puolessa vuodessa.
Pyörähdä!
Arvasin tuon. Näin sen silmistä.
En halua tuhlata muovia. -Ei.
Ei se ole muovia. -Totta.
Antaa mennä.
Siistiä. Onneksi olkoon. -Kiitos.
Seuraavat vuodet ovat tärkeät.
Voimme poistaa hiilidioksidia ilmakehästä ja muovia merestä.
Mikä on lopullinen tavoite?
Olisi ihanaa nähdä maailma, jossa ei tehdä enää yhtään muovia.
Petrolipohjaisesta tuotteesta. Se on unelma.
Haluamme kehittää tuotteita nykyisellä kaavallamme.
Ja pureutua pahiten vaikuttaviin osa-alueisiin,
kunnes maailmassa ei ole enää muovia.
Huomatkaa, että koneita kalibroidaan, joten ylijäämäkelmu päätyy kompostiin.
Vitsi, miten hienoa.
Teitte valinnan helpoksi. Sitä ei ole.
Nimenomaan.
Ratkaisitte massiivisen ongelman.
Kestääkö se?
En käskenyt testata minulla!
Kiva asento muuten.
Miksi laitoin kädet näin?
Flexaan itseni ulos.
Hyvä!
En uskonut, että se toimii. -Lisää vetolujuutta.
No, se on kääritty.
Ilmastonmuutoksesta ja ehtyneistä resursseista -
ilman ja veden saasteisiin, maapallo alkaa olla näännyksissä.
Mutta aina on toivoa. Tämän jakson aihe -
ekoinnovaattorit…
Hei!
…koskettavat kaikkia kehittyvän elämämme osa-alueita.
Astuessamme uuteen teknologian vallankumoukseen -
ekoinnovaatioista on tulossa uusi ja pysyvä tavoite.
On rohkaisevaa nähdä niin monta yritystä, yrittäjää ja sijoittajaa,
jotka tarttuvat haasteeseen täyttääkseen kuluttajien tarpeet -
ekosysteemiämme suojellen.
Tai vielä parempaa, maapalloa elvyttäen.
Ideoiden ei tarvitse olla täydellisiä,
mutta tahto tehdä pieniä muutoksia aina kohti parempaa -
voi lopulta tehdä ison eron.
Ja vanhat toimintatavat? Ne toivottavasti kuolevat pois -
ennen meitä.
Katso nyt.
Tämän jakson myötä päättyy yhteinen aikamme Australiassa.
Juhlistamme viimeisellä aterialla ja muistelemme hienoa matkaa.
Eikö olekin upea maa?
Rakastan tätä paikkaa.
Taidat saada jonkinlaisen naapurin jossain kohtaa…
Ja täältä tulee pääruoka. Keittiömestari saa kertoa.
Tässä on waguy-ulkofilee -
perunamykyillä, kukkakaalipyreellä, kurpitsalla ja makadamiapähkinöillä.
Jestas. -Nauttikaa.
Mieletön tuoksu. Kiitos. -Kiitos.
Tämä reissu opetti vaikka mitä.
Suurin niistä on yhteys luontoon missä ikinä onkaan.
Kuten näimme Joostin kanssa, kotona ja kodin ympäristössä.
Se oli aina koko homman ydin.
Emme pelasta planeettaa. -En tiedä, mistä aloittaa.
Planeetta jatkaa kanssamme tai ilman.
Tärkeintä on inspiroida toisiamme -
tekemään parhaat, informoidut päätöksemme.
Jotta voimme elää tervettä, onnellista elämää…
Olet itsekin ainesosa. Elintärkeä osa prosessia.
Meidän on mietittävä keskenämme,
olemmeko olemassa vielä 20 000 vuoden päästä,
vai tapammeko itsemme.
…nauttiaksemme kauniista Maasta ja sen runsaista antimista.
Se on jätettävä entistä paremmaksi -
tuleville sukupolville.
Kippis paremmille valinnoille. -Kippis.
Olet rakas. -Samoin.
Kiitos, kaverit. Nähdään taas.
Tunnustamme maiden perinteiset omistajat.
Kunnioitamme vanhimpia muistojen, perinteiden ja kulttuurin vaalijoina.
Tekstitys: Katariina Uusitupa