‎UN SERIAL NETFLIX
‎Bizare bule roșii.
‎Nu vă preocupă o apocalipsă zombi?
‎O trapă secretă.
‎Ai o găurică în…
‎Recipiente în care cresc… ‎Nu știu ce sunt alea.
‎Asta nu e știință fantastică. ‎E știință reală.
‎Da!
‎- ‎În acest episod… ‎- Îl ia vântul!
‎…vom întâlni ‎unii dintre cei mai originali,
‎neconvenționali și progresiști oameni…
‎Am fost avocat.
‎…din toate păturile sociale.
‎Au creat modalități unice ‎pentru a rezolva o problemă,
‎a schimba o întreagă industrie
‎sau a reduce impactul lor ‎asupra ecosistemului.
‎Cât se poate de mult.
‎Noi soluții pentru a vindeca planeta.
‎Rezolvăm o problemă.
‎Fie că au idei mari, fie că au idei mici…
‎- Semințe de grâu. ‎- Hai!
‎…toți sunt ecoinovatori.
‎Prima noastră oprire este ‎pe insula Tasmania.
‎Ne întâlnim cu ecoinovatori ‎care revoluționează o afacere
‎cunoscută pentru impactul uriaș ‎asupra mediului.
‎Industria bovinelor.
‎Vitele produc 16% din emisiile globale ‎cu gaze cu efect de seră
‎sub formă de metan, ‎prin procesul lor de digestie.
‎Deși este bine ‎să reducem consumul de carne,
‎din motive ecologice ‎și motive de sănătate,
‎această companie tânără a creat ‎o metodă nouă de a hrăni vitele.
‎Deci, dacă vreți friptură, o puteți mânca.
‎Compania Pădurea Marină crește ‎o algă roșie numită Asparagopsis.
‎Dacă vitele consumă ‎o porție mică de Asparagopsis,
‎ar putea elibera cu 80% mai puțin metan.
‎Cofondatorul, Sam Elsom, ‎ne va explica tot procesul.
‎Acum, vom merge spre laborator. ‎Nu vă pot spune prea multe…
‎- Laborator? ‎- Da.
‎Eu îl pronunț diferit.
‎Aici, în laborator, începe tot procesul.
‎Laborator de cercetare.
‎Nu așa se pronunță!
‎- Ce faci? ‎- Bine.
‎- Rocky, ei sunt Darin și Zac. ‎- Salut!
‎- Salut! Ce faci? ‎- Bine.
‎- Rocky, sunt încântat. ‎- Zac, și eu.
‎Te ocupi ‎de niște cercetări incredibile, nu?
‎Da, e o adevărată încântare. ‎Totul merge splendid.
‎Acesta e sanctuarul unde iau viață algele.
‎Procesul e similar ‎cu germinarea unei semințe
‎înainte de a o planta.
‎Pe aceste rafturi, în aceste recipiente,
‎începe viața algelor.
‎Deci, noi le izolăm ‎din faza de celule minuscule.
‎În această fază, ele stau unite.
‎Formează pompoane gingașe, ‎sau sfere, care plutesc.
‎Pe măsură ce cresc, se despart.
‎Avem grijă de ele cu mare atenție.
‎Le îngrijim de la stadiul de 500 ml ‎până la stadiul de 5 litri.
‎Parcă am dat ‎de cea mai tare lampă decorativă.
‎Seamănă cu o lampă, nu?
‎Cu lumini colorate în spate, ‎ar arăta destul de tare.
‎Da, absolut.
‎Le-aș pune o lumină neagră. ‎Nu mi-aș lua ochii de la ele.
‎În 2016, Rocky a fost implicat ‎în cercetarea
‎ce a condus la descoperirea algei ‎care luptă împotriva metanului.
‎- E responsabil de descoperire. ‎- Uimitor.
‎Ești luptătorul împotriva metanului.
‎Unul dintre luptători.
‎Întâlnim unul dintre luptătorii ‎împotriva metanului…
‎- Unul dintre luptători. ‎- …care ajută planeta.
‎Rocky e modest, dar el chiar este ‎un mare luptător împotriva metanului.
‎Trebuie să evidențiem oamenii ‎care fac lucruri minunate.
‎Odată ce algele sunt dezvoltate, ‎sunt duse pe mare
‎și plantate într-o zonă specială, ‎unde pot deveni mature.
‎Sam ne duce la zona lor marină închiriată.
‎Fiind la scurtă distanță de laborator, ‎aici plantează frânghiile speciale.
‎Punem spori microscopici ‎într-o zonă de dezvoltare.
‎Îi plantăm pe această frânghie,
‎ajung în ocean și se maturizează.
‎Deci se atașează de asta?
‎Da. În opt săptămâni, ‎aceste răsaduri mici de alge
‎vor ajunge plante ‎de 30 centimetri lungime.
‎Odată ajunsă în zona specială,
‎echipa aruncă niște cârlige mari în apă.
‎Cârligele au rolul de a apuca ‎și a trage în sus „coloana vertebrală”.
‎„Coloana vertebrală” e adusă ‎între două ancore.
‎Pe ea vor fi plantate algele ‎pentru a se maturiza.
‎Mai târziu, tot de aici vor fi recoltate.
‎Aici vom pune algele.
‎Ele vor crește vertical, în sus și în jos,
‎pe aceste frânghii.
‎Da. Asta e!
‎Funia e acoperită ‎cu spori de Asparagopsis.
‎E un cârnat din alge.
‎Apoi, e învelită cu lână albă, ‎pentru a proteja algele tinere.
‎Dacă vă întrebați, ‎învelișul e biodegradabil
‎și se va dizolva după 4 săptămâni.
‎Frânghiile sunt puse ‎la 50 m depărtare una de cealaltă,
‎în această zonă de acvacultură.
‎Se aplică protocoale stricte, ‎ca frânghiile să nu amenințe
‎balenele, delfinii sau alte ființe.
‎- Doar rezolvăm o problemă. ‎- Da.
‎Încercăm să reducem emisiile, ‎să împiedicăm încălzirea globală.
‎Odată fixată, ‎frânghia este coborâtă în apă
‎pentru a începe ‎următoarea fază a creșterii.
‎Nu observăm doar procesul.
‎E timpul să vedem algele minune ‎de aproape.
‎Grozav!
‎Asta e Asparagopsis.
‎Numele comun este alga-harpon.
‎- Are aceste mici harpoane. ‎- Vezi micile țepușe?
‎E uimitor că această plantă micuță
‎poate schimba atât de multe ‎în atmosfera planetei.
‎E o mică plantă. ‎Nimeni nu i-a acordat atenție,
‎dar se pare că poate salva lumea.
‎Mereu presupune ‎că e bine să pună lucrurile în gură.
‎Din fericire, e în regulă.
‎Care e verdictul?
‎- Da, e bună. ‎- ‎De mâncat? Poate.
‎Dar e și mai bine când vitele o mănâncă.
‎Reduce în siguranță metanul eliberat ‎cu până la 80%. Sau chiar mai mult.
‎Ar putea fi benefică ‎în reducerea schimbărilor climatice.
‎Imaginați-vă că o mică algă ‎are atât de mult potențial
‎în vindecarea planetei.
‎Nicio excursie n-ar fi completă ‎fără șansa de a fi la cârmă.
‎E distractiv. Ce zi!
‎Grăbește-te, Căpitane Zac! ‎Mai repede, flăcău!
‎Ai cea mai groaznică voce de pirat.
‎- Căpitane Jack! ‎- Bine…
‎- Claxonul merge! ‎- ‎Începe!
‎PĂDUREA MARINĂ
‎Mai are și alte note? Poți face…
‎Procesul începe într-un laborator ‎și continuă în ocean.
‎Deși pare complicat, e simplu.
‎Și e rentabil.
‎Bine, ne întoarcem pe uscat ‎ca să vedem produsul final.
‎Nu e chiar atât de densă.
‎Atât oferim pe zi unei vite.
‎- Poftim? ‎- Atât? E incredibil.
‎Deci oferiți acelei vite ‎o cantitate ca asta într-o zi,
‎- …apoi nu mai produce metan? ‎- Exact. Ceva de genul.
‎Nu e nevoie de multă.
‎Punem câteva grame în masa lor obișnuită
‎și producția lor de metan ‎se reduce drastic.
‎- Nici nu se uită. ‎- Haideți!
‎Ne prinde seara!
‎Haideți, vitelor!
‎Prieteni, aveți o gustare bună ‎de după-amiază aici!
‎Bine, e timpul să hrănim vitele.
‎Darin crede că le poate vorbi. ‎Hai să vedem cum se descurcă!
‎Care e numărul de urgență în Australia?
‎Salut! Vino aici!
‎N-a mâncat carne niciodată, ‎dar acum fură vite.
‎Da! Bine, bravo!
‎Priviți-l!
‎Știe ce face.
‎- Haide! ‎- ‎Priviți-l! E bine, Darin.
‎Mi-am imaginat un rezultat mai rău.
‎Salutare!
‎Când vitele mănâncă algele,
‎se produce un blocaj enzimatic ‎al producerii de metan.
‎E datorat compușilor din alge.
‎Ei convertesc deșeul gazos, ‎adică metanul, în energie.
‎Și animalul crește mai repede.
‎Blocajul le oprește vânturile?
‎De fapt, 90% din metan ‎este produs de rumegare.
‎Iese prin râgâieli.
‎Asta e o concepție greșită. ‎Râgâielile sunt problema.
‎- Serios? ‎- Supermâncare pentru vite.
‎Par atât de fericite! Priviți-le!
‎De ce nu sunt folosite algele ‎de toți fermierii?
‎Abia acum ați aflat de ele, nu-i așa?
‎Să așteptăm și să sperăm ‎că vor deveni populare.
‎Când e vorba de încălzirea globală, ‎nu avem mult timp la dispoziție.
‎Am văzut cum o mică plantă marină
‎poate avea un mare impact asupra climei.
‎Urmează o idee revoluționară pentru sol, ‎care poate avea un efect similar.
‎Ne îndreptăm spre Orange, New South Wales,
‎ca să învățăm cum cele mai mici organisme
‎pot ajuta la rezolvarea ‎unei probleme uriașe.
‎Loam Bio este o companie tânără.
‎Este formată din fermieri, ‎cercetători și antreprenori
‎dedicați rezolvării ‎a două probleme înrudite.
‎Nivelurile de CO2 din atmosferă
‎și scăderea calității solului agricol.
‎Ea e cofondatoarea companiei, Tegan.
‎Agricultura și încălzirea globală ‎au o relație complexă,
‎iar, uneori, problemele complexe ‎necesită doar soluții simple.
‎Grozav.
‎- Arăți ca un cercetător. ‎- Mă simt ca unul.
‎Aici, semințele sunt tratate ‎cu un fungi microbian
‎care, odată plantat, ‎creează carbon stabil în sol.
‎Procesul oferă nutrienți culturilor
‎și împiedică dioxidul de carbon ‎să fie eliberat în atmosferă.
‎Scăderea nivelurilor de CO2 ‎poate reduce încălzirea globală.
‎- Tare! ‎- Ce vom face aici?
‎Aici au loc cercetările științifice.
‎În aceste recipiente, sunt fungi ‎pe care i-am colectat din mediul natural.
‎Am descoperit că amplifică recoltele, ‎dar și densitatea de nutrienți.
‎E foarte interesant, ‎din perspectiva producerii de mâncare.
‎Dacă vrem un sistem alimentar mai sănătos, ‎sunt aspecte foarte importante.
‎Acestea sunt semințe de grâu. ‎Din ele se fac produsele de patiserie.
‎Când le plantăm pe padocuri, ‎pentru următoarea recoltă,
‎transformăm fungii într-un produs.
‎Astfel, suntem capabili ‎să ne mărim recolta,
‎dar și să ne îmbogățim solurile ‎prin atragerea unor cantități mari de CO2
‎în acel hectar.
‎Solul de pe glob a pierdut,
‎în funcție de zonă, ‎până la 60% din carbon.
‎E rezultatul ‎practicilor agricole industriale.
‎Fungii de pe masă arată destul de banal,
‎dar când veți înțelege ceea ce fac, ‎veți vedea că sunt absolut incredibili.
‎E interesant cum ei, ‎fiind atât de mici și insignifianți,
‎pot începe să ne ajute ‎cu problema încălzirii globale.
‎E grozav. Știu câteva filme de groază ‎care încep astfel.
‎Niște ciuperci scapă din laborator,
‎intră în corpurile noastre ‎și ne controlează mințile.
‎Nu vă preocupă o apocalipsă zombi?
‎Din fericire, cercetătorii noștri
‎au eliminat orice ar părea ‎dintr-un film de groază.
‎- Sigur au eliminat tot? ‎- Absolut.
‎Cred că ai o găurică în…
‎Să vedem solul. Mi-ar plăcea ‎să văd cum funcționează procesul.
‎- Genial. Să mergem! ‎- Mulțumim!
‎Am văzut semințele tratate în laborator ‎și testate în seră,
‎dar adevăratul teren de testare ‎este aici, la o fermă adevărată.
‎Mașină electrică pe teren accidentat.
‎Mi se pare mie ‎sau vacile se holbează la noi?
‎Salutare!
‎Acum, doar ne ignoră.
‎Da, mă înțelegeți.
‎Darin e fericit.
‎Are o conversație imaginară ‎cu o turmă de vite.
‎V-aș putea spune mai multe, dar am ajuns.
‎Și îl vom întâlni ‎pe cofondatorul companiei Loam Bio,
‎Mick Wettenhall.
‎Salut! Ce faceți?
‎- Super. Ce faci? ‎- Bine.
‎- Salut! Darin. ‎- Eu sunt Mick.
‎- Încântat! Sunt Zac. ‎- Încântat!
‎Măiculiță! ‎Sunt entuziasmat. Pe cine ai aici?
‎Aici e forța noastră de muncă.
‎Ei sunt Frank, Oompah, Pepper și Goober.
‎- Goober! Drăguț! ‎- Goober.
‎Par extenuați.
‎- Le voi oferi afecțiune. ‎- ‎Ne-am întâlnit cu Tegan.
‎Ne-a uimit procesul de inoculare,
‎activitatea fungilor și…
‎Grozav, nu?
‎Sunt lucruri fascinante.
‎Având mulți ani de experiență ‎în cultivarea cerealelor,
‎Mick ne poate arăta ‎cum funcționează semințele tratate.
‎Care sunt problemele care apar ‎când solul nu are suficient carbon?
‎Carbonul susține toate funcțiile solului.
‎Capacitatea de a reține apă, ‎disponibilitatea nutrienților,
‎filtrarea apei… ‎Toate au legătură cu carbonul.
‎Cu cât e mai mult carbon în sol, ‎cu atât îi trebuie mai puțină ploaie,
‎mai puțin îngrășământ ‎și mai puține substanțe nutritive.
‎Ce ați observat ‎la solul de sub picioarele noastre
‎după ce ați implementat aceste lucruri? ‎Cum vă dați seama?
‎Ei bine, o să vă arăt. De îndată.
‎În general, solul este ‎mult mai închis la culoare.
‎Veți vedea asta. ‎Și are un miros caracteristic.
‎- Deci… ‎- ‎Da, vino mai aproape!
‎Ultima dată când am testat solul ‎de pe acest padoc,
‎avea circa 2,5% carbon.
‎La cât sperați?
‎La cât se poate de mult.
‎Conținutul de carbon al solurilor din SUA ‎variază între 1% și 4%,
‎dar solurile de aici au chiar și 6%.
‎Reții mai mult carbon în sol, ‎este mai sănătos.
‎Plantele cresc mai puternice, ‎au mai mulți nutrienți,
‎dar alt produs secundar este „extragerea”.
‎Adică solul extrage carbonul din aer.
‎Acest lucru poate diminua ‎nivelurile de CO2 din atmosferă
‎și încetini puțin încălzirea globală.
‎Fermierii nu trebuie ‎să renunțe la ceea ce fac.
‎Trebuie să continue ceea ce fac, ‎dar să încorporeze tehnologia.
‎Lumea zice: „E o soluție tehnologică.” ‎Se înșală. E doar o altă unealtă.
‎Vecinul fermier va zice:
‎„Eu folosesc tehnologia ‎și am o cantitate de CO2.
‎Vecinul Mick a încorporat sistemul X, ‎a folosit tehnologia și are mai mult CO2.
‎Și eu vreau să fac asta.”
‎Fermierii învață unul de la altul.
‎- Da. ‎- Mereu se uită peste gard.
‎Nu ascultă de un cercetător.
‎Ascultă de fermierul care implementează.
‎Trebuie să ne folosim de această putere.
‎O schimbare în nivelurile de CO2
‎nu va veni de la o fermă ‎care aplică noi metode.
‎Toate fermele vor trebui ‎să aplice noile metode.
‎Dar recoltele mai mari, ‎culturile mai nutritive
‎și solul mai sănătos pentru viitor
‎vor încuraja fermierii ‎să facă această schimbare.
‎Metodele avansate de la Loam Bio ‎rezultă în culturi mai bune
‎și, în același timp, vindecă planeta.
‎Totul e o parte dintr-un concept mai mare
‎numit agricultură regenerativă.
‎Pentru o explicație ‎mai amănunțită, priviți!
‎Una dintre cauzele încălzirii globale ‎este dioxidul de carbon.
‎Salut, amice! Nu trebuie să fii ‎atât de politicos. Zi-mi CO2!
‎Dacă mă adaugi în apă, ‎obții o băutură carbogazoasă,
‎iar asta e grozav.
‎Dar dacă te adaug prea mult în atmosferă,
‎ridici temperatura globală
‎și cauzezi multe lucruri rele. ‎Asta nu e deloc grozav.
‎Îmi pare rău, amice.
‎Dar există speranță.
‎Da? Cum?
‎- Prin agricultura regenerativă. ‎- Poftim?
‎Agricultura regenerativă e un sistem
‎prin care fermierii vindecă ‎în mod natural solul,
‎ca să aibă culturi mai sănătoase
‎și, în același timp, să inverseze ‎efectele dioxidului de carbon.
‎- Super. ‎- Chiar e super.
‎Agricultura regenerativă ‎nu se bazează pe chimicale.
‎Practicile includ evitarea arării,
‎culturi de acoperire diverse ‎și alte metode.
‎Acestea rezultă în mâncare mai sănătoasă
‎și în efectul de extragere ‎al CO2 din atmosferă.
‎Hei, vei fi bine?
‎Amice! E o adevărată petrecere aici.
‎Hei, cum te cheamă?
‎Da, va fi bine.
‎Ecoinovațiile pot avea loc
‎prin a pune sub semnul întrebării ‎sistemele folosite de decenii.
‎Deseori, auzim: ‎„Așa se face dintotdeauna.”
‎Ca motiv să nu schimbăm un sistem secular.
‎Dar, în orașul Sydney,
‎această casă cu două etaje, ‎din secolul al XIX-lea,
‎iese din toate tiparele.
‎Datorită proprietarului, Michael Mobbs,
‎această casă din inima orașului ‎funcționează independent.
‎Cum reușește asta? ‎Suntem pe cale să aflăm.
‎- Salut! Eu sunt Zac. ‎- Salut!
‎- Încântat să te cunosc! ‎- Și eu!
‎- Salut! Eu sunt Darin. ‎- Bun venit în mica mea cocioabă!
‎- Tu ești omul independent. ‎- Da.
‎Cum a avut loc schimbarea? ‎Stai în mijlocul orașului.
‎Voi fi limpede. Așa am reacționat ‎după ce mi s-a zis că e imposibil.
‎- Deci… ‎- Respect asta.
‎- Am fost avocat. ‎- Ai fost avocat.
‎Am fost implicat în ancheta ‎despre administrarea apei din Sydney.
‎Aveam doi copii mici.
‎Eu și soția am zis: ‎„Hai să extindem bucătăria și baia!”
‎Pe durata renovării de 3 luni, ‎m-am deconectat de la rețeaua de apă,
‎de la canalizare,
‎iar apoi am pus panouri solare.
‎Timp de 24 de ani, ‎apă reziduală a rămas aici.
‎Zona are 5 metri lățime. ‎Apa de ploaie a rămas aici.
‎Am ținut 2 milioane de litri de apă aici…
‎- Două milioane de litri? ‎- Întocmai.
‎Iar apa reziduală este tratată.
‎Voiam informații. ‎La fiecare 2 săptămâni, am luat mostre
‎și le-am comparat în laborator ‎cu apa de la rețeaua orașului.
‎A mea a fost mai curată ‎de fiecare dată, timp de 12 luni.
‎- Mai curată decât a orașului. ‎- Da.
‎Acest lucru m-a eliberat.
‎Și eu îmi fac griji despre planetă, ‎dar pot să-mi văd de viață.
‎Dacă pornesc robinetul, nu fac un rău.
‎Dacă fac un duș lung, nu fac un rău.
‎Bine, ne-ai atras atenția.
‎Pentru a trăi independent, ‎ai nevoie de 3 elemente.
‎O sursă de apă, o sursă de energie
‎și o modalitate de a scăpa de deșeuri.
‎- Să vedem sistemul. ‎- Veniți!
‎- Să vedem cum merge. ‎- Sunt curios.
‎Da, grozav.
‎Când intri, pare ca orice casă normală,
‎dar are o atmosferă destul de unică.
‎- E ciudat. Are o atmosferă relaxată. ‎- ‎Foarte relaxată.
‎Noaptea, casa e alimentată de baterii,
‎iar durata de viață a bateriilor variază ‎în funcție de câte ori au fost descărcate.
‎Pe timp de zi, dispozitivul micuț de aici
‎oprește bateriile ‎și duce energia solară la becuri.
‎- Grozav. ‎- Nu e superb?
‎Bateriile economisesc energie.
‎- Absolut. ‎- Da, fantastic.
‎- Să vă arăt bateriile. ‎- Da, perfect.
‎Dacă stați aici, băieți…
‎- Aici, jos. ‎- Da, văd.
‎Subsolul e un loc grozav pentru baterii, ‎fiindcă are o temperatură stabilă.
‎- Rămân reci. ‎- Da.
‎Sunt izolate, ‎deci își păstrează eficiența.
‎- E vreun clovn aici? ‎- Poftim?
‎- E vreo creatură aici? ‎- Nu.
‎Nu e fan Stephen King.
‎- Nimeni nu doarme acolo? ‎- Te poți oferi.
‎Da!
‎O să refuz.
‎Aș vrea să văd ceva. Apa.
‎- Da. ‎- Reciclarea ei, colectarea ei…
‎- E pasiunea mea. Vino! ‎- Și a mea.
‎Priviți păianjenul!
‎Salut, amice!
‎Așa e în Australia.
‎Apa aceasta…
‎Hai să vedem.
‎…e de pe acoperiș.
‎- 100% apă de ploaie. ‎- Întocmai.
‎Evaluată la fiecare două săptămâni. ‎E mai curată decât apa de la robinet.
‎- E bună. ‎- Nu e delicioasă?
‎- Noroc! ‎- Pentru apa bună!
‎Apă colectată independent, de la cer.
‎E minunat să cunoști oameni ‎care apreciază apa în lume.
‎Asta trebuie să facem. ‎Să folosim ce primim pe gratis.
‎Absolut.
‎Ai rămas vreodată fără…
‎Încep să rămân fără apă.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Plouă mai puțin? ‎- Da.
‎Și mai rar.
‎Probabil de două-trei ori pe an… ‎Uneori, chiar și de patru ori pe an,
‎iau niște ouă și mă duc la vecin.
‎Îl întreb: „Pot să-ți împrumut furtunul?”
‎- Nu vreau, dar… ‎- Desigur.
‎În general, când fac asta, plouă.
‎- E ca un dans al ploii. ‎- Presupun că vine de la Domnul.
‎Practic, jumătate din apa folosită ‎în casele din Australia, cel puțin,
‎e folosită la toaletă sau rufe.
‎De ce aș folosi asta…
‎E o apă minunată și pură.
‎…la toaletă?
‎Nu m-am gândit niciodată la asta, ‎dar e adevărat.
‎ANPM-ul spune ‎că toaletele folosesc circa 30%
‎din apa caselor din America.
‎Multe case din SUA nu au ‎un sistem de apă menajeră
‎pentru a colecta apa de la dușuri ‎sau de la chiuvete
‎și a o recicla ‎prin devierea ei la toalete.
‎Dacă ar fi avut, ‎ar fi fost mult mai grozav.
‎E incredibil. ‎Cred că toți oamenii, în teorie,
‎vor să implementeze ‎câteva dintre aceste mijloace.
‎Vor să folosească mai puțină energie, ‎să aibă apă curată și naturală.
‎Dar nu vor să se deconecteze. ‎Modalitățile ecologice par complicate.
‎Nu știu de ce, ‎fiindcă ale tale par simple.
‎- Chiar sunt. ‎- Da.
‎Și e important să aud acest lucru.
‎Fiindcă oameni spun: ‎„Nu pot face asta.” Dar priviți!
‎Sunt un simplu australian.
‎Fac în oraș ceea ce fermieri fac la țară.
‎Rețineți! Michael trăiește independent,
‎dar nu în mijlocul pustiului.
‎El e în mijlocul unui oraș, ‎înconjurat de sistemele urbane.
‎Aceste lucruri sunt relevante la o fermă. ‎Dar tu le faci cu succes într-un oraș.
‎Asta iese din tipare. E fantastic.
‎- Mi-a plăcut să discut cu voi. ‎- Asemenea.
‎Mulțumim! E ireal.
‎E incredibil ce ai reușit. ‎Mersi că ne-ai arătat!
‎Asta vrem să realizeze ‎și să implementeze toți oamenii.
‎- Bine. Respect. ‎- E premisa întregii emisiuni.
‎Nu am televizor, ‎dar v-am urmărit emisiunea în Islanda.
‎- E nemaipomenită. Continuați! ‎- Minunat.
‎- Mersi că ai contribuit! ‎- Mersi că ai fost o parte din ea!
‎Casa lui Michael ne arată ‎cum ar putea fi viitorul,
‎iar schimbările făcute de el ‎sunt un exemplu
‎al impactului pe care un om ‎îl poate avea asupra mediului.
‎Dar un lucru simplu, ‎precum trecerea la panouri solare,
‎poate avea un impact semnificativ ‎asupra mediului, de asemenea.
‎Orașele și municipalitățile ‎vor avea mereu nevoie
‎de o infrastructură mare ‎pentru a funcționa corect și eficient.
‎În continuare, vom vedea ‎că există potențial imens
‎în distribuirea colectivă ‎a energiei angro.
‎Pe acest teren din Victoria, ‎se află o mică fermă.
‎Recolta este vântul.
‎Este adunat de 39 de turbine
‎și generează 80 de megawați de energie.
‎De ajuns pentru a alimenta 50.000 de case.
‎Aceasta e Ferma Eoliană Crowlands.
‎Din 1887, omul utilizează vântul ‎pentru a crea energie.
‎Cum randamentele cresc, ‎puterea vântul continuă să fie esențială
‎pentru energia curată ‎și regenerabilă din lume.
‎Deși turbinele eoliene nu sunt noi,
‎configurarea și distribuirea energiei ‎sunt noțiuni noi.
‎Vom afla amănunte ‎de la Lordul Primar al orașului Melbourne.
‎Să stăm o clipă și să apreciem ‎cât de tare e titlul „Lord Primar”.
‎Ce faceți?
‎Eu sunt Rachel.
‎Directorul Executiv ‎al Pacific Hydro din Australia.
‎Da, exact.
‎E mult mai mare decât mă așteptam.
‎Sunt 100 de metri ‎până la camera de control,
‎iar elicea are un diametru de 42 de metri.
‎Un proiect atât de mare…
‎Aici se află 30 de turbine. ‎E o fermă eoliană mare.
‎Programul de Energie Regenerabilă ‎din Melbourne
‎a deschis calea în această industrie.
‎A arătat că utilizatorii mari de energie
‎pot lucra împreună ‎împotriva încălzirii globale.
‎Nu puteam s-o facem singuri. ‎Trebuia să aducem
‎un mare grup de consumatori de energie ‎pentru a merita efortul.
‎Ne trebuiau multe utilaje ‎pentru a încheia un contract
‎cu Pacific Hydro.
‎Consumatorii mari au format o asociație
‎și susțin această sursă de energie. ‎Are un tarif mai redus și utilizează vânt.
‎E o realizare mare pentru un oraș.
‎Toate sistemele folosite ‎de organizațiile din Melbourne,
‎toți stâlpii de iluminat,
‎toate aparatele eliptice ‎din sălile de sport comunitare
‎și toate podcast-urile transmise ‎din bibliotecile noastre
‎funcționează cu 100% energie regenerabilă
‎de la această fermă.
‎Lucrând cu Pacific Hydro, am arătat
‎că putem forma o alianță ‎pentru a realiza acest lucru.
‎Acum, în Australia,
‎39 de orașe diferite lucrează ‎la proiecte similare.
‎Acum, 5% din emisiile noastre au dispărut.
‎- Super. ‎- E foarte mare.
‎Are multe componente mecanice ‎și multă electricitate.
‎Știți ce muzică ascultă turbinele?
‎Heavy metal.
‎Sunt aici dacă mai vreți glume.
‎În Australia, ‎vântul devine mult mai competitiv.
‎Centralele electrice mari ‎pe bază de cărbune se închid
‎fiindcă nu mai pot concura.
‎Plecăm din vânt și intrăm în turbine?
‎- Da. ‎- Da? Să mergem!
‎Abia aștept.
‎Cum poate un om obișnuit
‎să motiveze guvernul ‎să ia o astfel de inițiativă?
‎Găsirea unui furnizor ‎de energie regenerabilă
‎ar fi un început bun.
‎Și presarea ‎unui membru al consiliului local.
‎„Vrem energie regenerabilă. ‎Vrem să pășim în viitor.”
‎Aceasta e energia viitorului, ‎ar trebui să o integrăm
‎pentru generațiile viitoare.
‎- Îi auziți mișcările? ‎- Ar fi greu să nu.
‎E ca o întreagă casă aici. E uriașă!
‎Priviți! ‎E interiorul unei turbine eoliene.
‎Energia vine aici ‎printr-o bară colectoare.
‎Apoi, trece prin aceste cabluri ‎și ajunge în cutia unde stă Sally.
‎- E bine că am oprit-o. ‎- Marele invertor de aici?
‎Da, exact. Apoi, energia trece ‎prin cutia de afară
‎și prin cablurile subterane.
‎Și ajunge la primărie.
‎- Da. Exact. ‎- Când aprind becurile din birou,
‎știu că de aici provine.
‎Universități, instalații de artă ‎și afaceri din toată zona
‎obțin energia electrică ‎de la această sursă.
‎Văd de ce funcționează bine aici!
‎Îl ia vântul!
‎E puternic vântul.
‎- Imaginează-ți cum e sus! ‎- Da.
‎Casca mea!
‎- Așa e vântul de aici! ‎- Exact.
‎A fost o experiență fantastică.
‎Lucrurile învățate aici ‎pot fi repetate la nesfârșit
‎în Australia și chiar în toată lumea.
‎- Da. ‎- E uimitor.
‎- Mersi pentru tur! ‎- Mersi că ați venit! A fost grozav.
‎- Foarte bine. ‎- O plăcere.
‎- Mulțumesc mult! ‎- Mulțumesc!
‎- Uimitor. ‎- Mersi! Ține de cască!
‎- Da! Încerc să fiu atent. ‎- Da, am eu grijă de el!
‎Mersi, amice! Tu… Nu pot…
‎Ambalajele multor alimente ‎sunt de unică folosință.
‎Rareori sunt reciclate.
‎Formează circa jumătate ‎din deșeurile municipale solide din SUA.
‎Pe drum, Darin mi-a zis ‎despre companiile ecoinovatoare
‎care vin cu soluții.
‎Acum devin entuziasmat. ‎Realizez că există companii
‎care folosesc fibre pe bază de plante
‎și combat plasticul de unică folosință.
‎Lucrează cu cele mai mari companii ‎din lume și nimeni nu știe.
‎Ajutarea companiilor mari ‎din industria alimentară
‎să înlocuiască plasticul ‎cu soluții pe bază de plante
‎reprezintă o ecoinovație ‎care poate avea un impact major.
‎- E uimitor. Da. ‎- Da.
‎Ultima vizită este lângă Melbourne.
‎Vom întâlni un cuplu determinat ‎să schimbe lumea foliei.
‎Folia de plastic. ‎E folosită pentru a proteja alimentele.
‎În teorie, reduce deșeurile, ‎dar e făcută din plastic,
‎e pe bază de petrol
‎și nu e biodegradabilă.
‎- Salut! ‎- Salutare!
‎- Salut! Intrați! ‎- Bun venit!
‎Eu sunt Jordy.
‎Ei sunt Julia și Jordy, ‎patronii companiei Great Wrap.
‎Aceasta e mica noastră fabrică de testare. ‎Dar avem o viziune mare.
‎Cumpărăm utilaje ‎care ar umple acest loc de două ori.
‎Dar, deocamdată, ‎avem doar mica noastră unealtă,
‎ca să putem face ‎o cantitate redusă de folie.
‎- O alternativă la folia de plastic. ‎- Da. Corect.
‎Deci, noi folosim biopolimeri, ‎adică un bioplastic.
‎Este o folie alimentară biodegradabilă.
‎Din ce e făcută folia normală? ‎Doar din plastic brut?
‎- Din plastic pe bază de petrol. Da. ‎- Doar plastic.
‎Descompunerea lui poate dura 1.000 de ani.
‎Se descompune în microplastic, ‎ajunge în oceane…
‎10% din petrolul lumii ‎e folosit pentru plastic.
‎E un procent uriaș.
‎Evident, noi am văzut ‎marea problemă a ambalajelor
‎și am avut două idei grozave ‎care nu s-au mai suprapus niciodată.
‎Procesul e complicat.
‎Pe scurt: în loc să folosească petrol ‎pentru folia alimentară,
‎Julia și Jordi folosesc ‎deșeuri pe bază de plante. Exact.
‎Ei fac uz de vegetație ‎care ar fi fost aruncată.
‎Am găsit o companie ‎care folosea deșeuri de cartofi.
‎Toate chestiile urâte ‎de pe coaja cartofilor
‎care nu pot fi folosite ‎la cartofi prăjiți și chipsuri.
‎Ei le transformau într-un biopolimer.
‎Mi s-a părut incredibil.
‎E biodegradabil, ‎se poate descompune în ocean.
‎„De ce nu folosim așa ceva?”
‎Am făcut cercetări și am aflat ‎că 150.000 de tone de folie
‎ajung anual ‎în gropile de gunoi din Australia.
‎În ceea ce privește impactul, avea sens
‎să combatem această problemă uriașă.
‎Am văzut că puteam avea ‎cel mai mare impact
‎dacă făceam folie alimentară.
‎Am tot lucrat la formulă
‎și am ajuns în punctul ‎în care costă la fel ca plasticul.
‎- Costă la fel? ‎- Da, deci nu mai există scuză.
‎Nicio diferență de cost, deci nicio scuză. ‎Doar trebuie să prindă avânt. Și prinde.
‎Ne-au contactat supermarketuri uriașe ‎din America și Australia.
‎Cele mai mari companii miniere din lume
‎vor să folosească folia noastră. ‎Toată lumea înțelege problema.
‎Le-am zis acționarilor ‎că planeta are prioritate, nu profitul.
‎Dacă un investitor semnează cu noi, ‎trebuie să accepte această ideologie.
‎Încă o dată, iată dovada ‎că a fi mai bun cu Pământul
‎încă poate fi profitabil.
‎- Ați văzut peletele în coș? ‎- Ați vrea să vedeți biopolimerul?
‎Da, vă rog. Hai să le vedem!
‎- Iată peletele! ‎- Pot să pun…
‎Atinge-le!
‎Creați peletele mai întâi, ‎apoi le topiți și le transformați?
‎- Da. ‎- La fel ca în industria plasticului.
‎Da. Folosim același echipament.
‎În esență, la început, ‎există un proces de fermentare,
‎ca să obținem amidonul pe care îl vrem.
‎Folosim o mică porțiune ‎de derivat de petrol
‎și amestecăm tot ‎pentru a crea formula noastră secretă.
‎Punem produsul aici, îl topim ‎și o peliculă iese la celălalt capăt.
‎În ce se descompune ‎atunci când e în ocean?
‎Aceste deșeuri de fructe și cartofi
‎ar fi devenit metan ‎și ar fi mers în atmosferă.
‎Metanul e de 30 de ori ‎mai potent decât CO2-ul.
‎Deci, chiar dacă folia noastră ‎se descompune în carbon,
‎e de 30 de ori mai bine.
‎Și se descompune, ‎deci nu va face niciun rău.
‎- În ce procent conține amidon? ‎- Circa 65%.
‎65%. Și restul e…
‎Un biopolimer derivat din petrol.
‎Deci încă are o porțiune de petrol. ‎Dar următorul pas,
‎care va fi peste câteva luni, ‎este de a atinge 100% puritate.
‎Acesta e produsul final.
‎Arată ca folia cu care suntem obișnuiți,
‎dar cât de bună este? O vom testa.
‎E uimitor. E la fel ca folia ‎pe care o folosea mama
‎ca să-mi învelească mâncarea.
‎E la fel.
‎În medie, cât de repede se descompune?
‎În grămada de compost de acasă, ‎se descompune în circa două săptămâni.
‎Într-un centru de compostare, ‎se descompune într-o săptămână.
‎La groapa de gunoi, ‎se descompune în șase luni.
‎Învârte-te!
‎Știam că vei face asta… ‎I-am văzut ochii ăia mici.
‎- Nu vreau să irosesc plastic. ‎- Nu.
‎- Nu e plastic. Exact. ‎- Nu e plastic.
‎- E… ‎- Distrează-te!
‎- E tare. Felicitări! ‎- Mulțumim!
‎Vom avea câțiva ani plini.
‎Putem scoate mult CO2 din atmosferă ‎și mult plastic din ocean.
‎Care e scopul final?
‎Ne-ar plăcea să vedem o lume ‎unde plasticul nu se mai face
‎dintr-un produs bazat pe petrol. ‎E visul nostru.
‎Ne-ar plăcea să creăm produse ‎cu formula pe care o avem
‎și să continuăm lupta ‎împotriva problemelor mari,
‎până nu va mai exista ‎niciun pic de plastic pe planetă.
‎Ei calibrează utilajele astăzi,
‎deci folia pe care o vedeți ‎va ajunge în grămada de compost.
‎Doamne! E atât de tare!
‎Acum, nu mai există o alegere.
‎- Da. ‎- Da, așa e.
‎- Ați rezolvat o problemă uriașă. ‎- Da.
‎E rezistentă?
‎- ‎Nu o testați pe mine! ‎- Ce poziție pașnică!
‎De ce mi-am pus brațele așa?
‎Mă voi încorda și voi scăpa.
‎Da!
‎Nu credeam că pot.
‎Am încheiat aici.
‎Încălzirea globală, epuizarea resurselor,
‎poluarea aerului și a apei. ‎Pământul devine destul de extenuat.
‎Dar mereu există speranță. ‎Subiectul acestui episod,
‎- …ecoinovarea… ‎- ‎Hei!
‎…poate fi aplicat ‎la toate aspectele vieții noastre.
‎Intrăm într-o nouă fază ‎a revoluției tehnologice.
‎Ecoinovarea devine ‎un scop nou și tot mai prezent.
‎E încurajator să vezi afaceri, ‎antreprenori și investitori
‎care înfruntă o provocare ‎și caută moduri de a satisface nevoi
‎în timp ce protejează ecosistemul
‎sau, mai bine, ‎în timp ce vindecă Pământul.
‎Ideile nu trebuie să fie perfecte,
‎dar dorința de a face schimbări mici ‎și a merge încet în direcții mai bune,
‎poate face o mare diferență, ‎în cele din urmă.
‎Și metodele învechite?
‎Sperăm că vor dispărea ‎înainte să dispărem chiar noi.
‎Bună seara!
‎Episodul se apropie de final, ‎iar la fel și excursia în Australia.
‎Sărbătorim cu o ultimă masă ‎și ne aducem aminte de aventuri.
‎Cum e Australia?
‎Ador locul ăsta.
‎La un moment dat, ‎probabil vei avea un vecin…
‎Iată felul principal! ‎Vi-l prezintă domnul bucătar.
‎Aici este mușchi de vită Wagyu…
‎BUCĂTAR-ȘEF
‎…cu găluște de cartofi, piure de conopidă, ‎dovleac și nuci de macadamia.
‎Poftă bună!
‎- Miroase incredibil. Mulțumesc! ‎- Mulțumesc!
‎Putem extrage atâtea lucruri ‎din toată această călătorie.
‎Un lucru important este ‎să găsești o legătură cu natura.
‎Cum am văzut la Joost, ‎în casa ta, pe lângă casa ta.
‎Acesta a fost mereu scopul nostru.
‎- ‎Nu salvarea planetei. ‎- Nu știu de unde să încep.
‎Planeta va continua să existe și fără noi.
‎Scopul a fost să inspirăm oamenii
‎să facă cele mai bune alegeri cu putință.
‎Să trăiască ‎cea mai sănătoasă viață cu putință.
‎Tu însuți ești un ingredient, ‎ești o parte din proces.
‎Trebuie să ne întrebăm:
‎„Vom mai exista după 20.000 de ani ‎sau ne vom autodistruge?”
‎Să ne bucurăm de Pământ ‎și de toate minunățiile sale.
‎Și să-l lăsăm mai frumos decât l-am găsit, ‎pentru generațiile ce vor urma.
‎- Pentru lucruri mai bune! ‎- Noroc, amice!
‎- Te iubesc, frate! ‎- Și eu, amice!
‎Mulțumesc! Pe data viitoare!
‎Echipa serialului recunoaște ‎primii deținători ai Australiei.
‎Omagiem înțelepții ‎fiindcă ei mențin tradițiile străvechi.
‎Subtitrarea: Iulian Țarălungă