MINNOWS SZŐLŐBIRTOK
Ez igen! Nagyon luxi!
Oké, szólok a húgomnak, hogy megjöttünk.
Hihetetlen, hogy férjhez megy!
Ráadásul egy olyan pasihoz, akinek ekkora birtoka van. Úristen!
Tudom, durva! Szép munka, Grace.
Ja, ja. Mondjuk, nem olyan régóta ismerik egymást...
KÁSAKIRÁLY
...de azért örülök.
De tényleg.
- Megjöttek. Hahó! - Hú!
A szüleid már itt vannak. Azt hittem, csak később...
Figyu! Szeretlek, és a szüleim is szeretni fognak.
Csak nagyon jó benyomást akarok tenni.
Fogsz is. Figyelj!
Maggie egész hétvégén Brettnél lesz, úgyhogy vár a nyugi és a lazaság.
Igen. Izzadok? Úgy érzem, nagyon izzadok.
Na, nyugi és lazaság!
Nyugi és lazaság.
Ez az!
AZ AFTERPARTI
Én ezt nem értem. Így találtál rá?
Egész éjjel fent voltál?
Micsoda? Nem. Egyből beájult a piától, amikor bejöttem a szobába,
és lefeküdtem mellé.
Jézusom! Mellette aludtam.
Szegény kisfiam! Álmában hunyt el, akárcsak az apja.
A hopik azt mondják: „Ne féld a könnyet, hiszen az a gyász tükre!”
Hopi nyelven jobban hangzik. Úgy rímel.
Ez nem jó. Rossz. Nagyon-nagyon rossz.
Nagyon-nagyon.
Istenem, micsoda haj! Így már nem fogsz megkopaszodni.
Én nem tapogatnám a halottat.
Miért?
Beszélhetnénk egy kicsit a sarokban? Semmi para.
- Igen, jó lenne, ha... - Te nem.
- Szerintem Edgart meggyilkolták. - Micsoda?
- Ilyennel nem dobálózhatsz csak úgy! - Nézd!
- Feldobta a bakót. - Uramisten!
Szerintem is.
Edgar csak úgy...
Mármint sajnos, de csak úgy meghal,
erre a gyíkja is megmurdel?
Elég gyanús.
Emlékszel, hogy egész hétvégén a saját kajájával etette?
Szerintem valaki megmérgezte Edgart,
és így a gyíkja is kapott belőle.
Basszus! Egy újabb gyilkosság.
Igazad van. A fiamat megmérgezték.
- Hogyan? - Szeretett gyíkjával, Roxanával együtt.
És Grace ölte meg mindkettejüket.
Micsoda?
- Nem! - Vond vissza!
- Hogy merészeled? - Én...
- Pontosan ezt mondtad, Aniq. - Mi? Nem, én nem mondtam ilyet.
Grace csupán fél éve ismerte meg a drága kisfiamat.
Nyilván a pénzéért ment hozzá,
és szépen megmérgezte a nászéjszakán.
- Ez túlzás! - Nem!
- Nem én voltam, Zozo! - Tudom.
Mondom, mi lesz. Felhívom kedves barátomat,
Reardon seriffet, Howie-t,
aki ügyes, jóképű férfi,
és aki tudni fogja, mi a teendő.
Isabel!
Ne! Börtönbe kerülök!
Szerintem ez nem jó ötlet.
Mi folyik itt?
Nem tudom, de ha pénzes fehér emberek sutyorognak,
az sosem jelent jót.
Jobban belegondolva, bár ez hihetetlenül nagy veszteség,
ez nem változik meg a következő pár órában,
így pár üzleti döntést mérlegelnünk kell,
mielőtt értesítjük a hatóságot.
Addig senki sem hagyhatja el a birtokot.
- Nem lennék jó rab. - Ne félj!
- Hé! - Nem én tettem, Zozo. Nem én.
Tudom. Megoldjuk valahogy.
De hogy? Isabel jóban van a seriffel.
Gyűlöl engem. Mindig is gyűlölt.
Még van néhány óránk, mielőtt ideér a seriff, hogy...
Nem is tudom.
Hé...
Lehet, hogy én tudok segíteni.
Ez a borítóterv.
X JELÖLI A GYILKOSSÁGOT
Nagyon várjuk!
Ja, én is.
Azelőtt szereltem le, hogy kifizették volna a nyugdíjazást,
úgyhogy nagyon kell ez a meló.
Érthető. Jut eszembe, hogy haladsz magával az írással?
- Jól. - De jó!
Tudod, én ott voltam. Tudom, mi történt.
És ahogy írom, így érzek: „Hú, ez igen, csajszi!”
Fantasztikus! Szívesen elolvasnék pár oldalt.
Pillanat! Ezt fel kell vennem. Edd meg a bacont! Úgyis te fizeted.
Kit hallanak füleim?
Igen, még megvan a névjegyed.
Na, mizu? Újabb gyilkosság?
- Hát, az igazat megvallva... - Ácsi! Komoly?
Én már nem sokat tehetek érted,
mert már leszereltem.
Író lettem.
Ja. Tudom. Láttam az Instagramon.
Cifra kifejezések. Kis káromkodással.
Ja, mert kicseszettül jó író vagyok.
Ez egyértelmű. De igazából ez jó dolog,
mert nem vonhatjuk be a hatóságokat.
Mert az van, hogy egy esküvőn vagyok, és a vőlegény a halott.
És az első számú gyanúsított a menyasszony, aki Zoë húga.
Fú, az nem jó!
Na, még együtt vagytok Zoëval?
Aha. Sőt, most mutatott be a szüleinek.
Reméltem, áldásukat adják rám, mert...
OMG! El akarod jegyezni?
Hát, igen, ez volt a terv.
De kész katasztrófa lett az egész hétvége.
Ami elcsesződhetett, az el is csesződött.
Ja, meg ott a gyilkosság is.
Tudod, mit? Várj egy kicsit!
Bocsika, de mennem kell.
- Újabb gyilkosság. - Kihez beszélsz?
Úristen! Egy újabb?
Lehet, erről is írok egy könyvet!
De még ezt sem írtad meg!
Oké, máris indulok.
Küldd el a címet, és mondj el mindent!
Köszi. Tehát a menyasszony neve Grace.
Edgar a férje, a vőlegény... mármint volt, mert hát...
Stop! Tudod, hogy megvan a dolgok menete.
Nekem az egész sztori kell.
Csapd ki az Aniq-féle romkom folytatást!
Ez nem folytatás.
Ott vagy egy esküvőn, bemutatkozol a szülőknek,
erre jön egy újabb gyilkosság.
Szerintem meg nagyon is az.
Mindegy.
- Pénteken érkeztünk meg. - Kitalálom.
A múltkori sztorid úgy kezdődött, hogy egyedül autókáztál a suliba.
Most az esküvőre mész,
de már Zoë is ott van veled.
- Aha. De... - Folytatás!
ANIQ 2: A FOLYTATÁS
Üdv, megfáradt utazók!
Úristen! Annyira szép ez a hely!
Ugye? Mint a Pemberley-kastély.
És ti kaptok egy külön házikót.
Jó látni.
Aniq, nagyon élveztem a múltkori szabadulószobás dupla randinkat.
Ahogy Roxana is.
- Akkor megismételhetnénk valamikor. - Aha.
Szerintem másodjára már nem lenne jó,
hiszen már tudom a megfejtést. Unalmas lenne.
Igen. Mást is csinálhatunk.
Gondolom, Zoë már mondta, alapból antik tárgyakkal kereskedek,
de mást is csinálok a munkám mellett, én csak „felesleges kötögetésnek” hívom.
Ezt neked csináltam.
Milyen kedves!
De aranyos... Obama-baba?
Teababa. Ez te lennél.
Ja, ó... Aha. Ja, most már látom.
- Király! - Nagyon udvarias vagy.
Erről jut eszembe, anya is üdvözöl.
Szívesen kijönne, de lefoglalja a bor és a borongás.
Jól van. A hivatalos bemutatkozás!
Anya, apa, ő Aniq. Aniq, ők itt Vivian és Feng.
Kérlek, hívj csak Kásakirálynak! Nálam nincs kásább!
Tajvani jégkása, ugye? Zoë mesélt róla.
Az olyan, mint a hawaii jégkása, ugye?
Nem! A tajvani krémes és finom!
A hawaii döfköd, mint sok kis tőr!
Még a vécébe se önteném bele!
Bocsánatot kérek!
Aniq, örvendek!
- Csak hogy tudd, nagyon utáltuk Brettet. - Anya!
- Mekkora idióta! - Apa!
Nos, biztosítalak titeket, hogy én nem vagyok az.
Elindult az autód.
- Jaj, ne! Ne! - A kocsim!
Ne!
Álló helyzetből koccantál?
Ez kurvára vicces!
Izgultam, ezért üresben felejtettem.
És nem volt vicces. Tisztára berágott.
De, de. Romkomosan vicces. Vágod: „O-ó, a bolond most bajban van!”
Vadiúj kocsi volt! Tönkretetted!
- Kyler, vedd fel a biztosítónak! - Máris.
Hali!
- Ne őt, a kocsit! A kocsit! - Bocs.
Aniq, ő Kyler, a Kásakirály új social media menedzsere.
Szia! Örvendek. Leejtetted az Obama-babádat.
A mimet?
Ja. Nem indultak jól a dolgok.
De úgy döntöttem, hogy a próbavacsorán megmutatom Zoë szüleinek,
milyen jó vejük lennék.
Sajnos valamiért
a szinglik asztalához ültettek, a fura csávókkal meg az exekkel.
Kitalálom! Te is Grace exe vagy.
- Hogy? - A zsáner stimmel.
Nem. Én Zoëval jöttem.
Akkor a nővére expasija vagy?
Nem, a mostani pasija.
Én azt hittem, hogy azzal a szépfiúval van.
- Ő ki? - A vőlegény tanúja.
Edgar üzleti partnere.
Sebastiannak nevezi magát. Biztos kamu.
Hé, te értesz a kriptóhoz?
Figyu, én megpróbálok átülni oda!
Így Edgar megmondja a pasinak, hogy csak a szája nagy.
A szemébe néz, és azt mondja:
„Kell vagy nem kell? Ha nem kell, akkor is az enyém lesz.”
Na, ez a keménykedés. Tetszik.
Nekem is. Szeretem a kemény dolgokat.
Ez kínos volt,
és a partnered inkább nevetett, hogy ne legyen ciki a csend.
Hol voltál? Már kerestelek.
Valaki odaültetett a szinglikhez.
Az Isabel volt, az anyám.
Nos, ez a család asztala. Te családtag vagy?
Mert senki sem mondta, hogy összeházasodtatok.
Nem. Mi nem vagyunk még házasok.
- Járunk. - Járunk.
Akkor jó helyre ültettelek.
Oké. Szóval most megismerted Isabelt.
Ő pedig Hannah, Edgar húga.
- Adoptált húga. - Értem.
- Ha szeretnéd. - Oké...
Aniq, hallom, hatásos volt a belépőd.
A kocsi miatt.
Sebastian. Az Edgar utáni második főlegény.
Oké.
- Nekem nem jár kézcsók? - Ha szeretnéd.
- Én szívesen. - Ne! Juj!
Nem. Igazából...
Feng, Vivian, biztos jó lesz Zoënak?
Kezeket az asztal alá!
Megjött a Pacsekperverz.
Az én kezem fél. Nagyon-nagyon fél!
Oké, jó lesz már.
Ki kér egy italt?
Ez már szaftos részlet! Ott vagy a próbavacsin.
Egy jóképű pasi a csajodat bűvöli, te meg jól leégeted magadat.
Tudod, mi ez?
Tudom. Folytatás.
Hannah épp azt mesélte,
milyen érdekes virágkompozíciókat készít.
Igen, mindegyik szál Hannah bizarr kertjéből való.
Sőt, némelyik pszichotróp.
Aniq tudja, mire gondolok.
- Nem. - A zöld...
- Nem. - Micsoda meglepetés!
A betolakodó drogos is.
Nem, én nem szoktam drogozni.
Na persze!
Mármint próbáltam már.
Csak nem szoktam. Értitek.
Nem kell nekem „adag”.
Hallotok? Gyors bejelentés!
Kérjük a horpadt kék szedán tulajdonosát,
tanulja meg a kézifék használatát!
A kocsija még mindig gurul.
Ott is van! A világ legrosszabb parkolóinasa!
Azért nem olyan vicces.
Lenne egy igen különleges meglepetésem.
Mint tudjátok, Edgar nem annyira szeret emberek elé állni.
- Így van. - Felkért,
engem, aki meg imád színpadra állni,
hogy bemutassam ezt a különleges vendéget.
Grace egyik rokonát, akivel már ezer éve nem találkoztak.
Edgar egy igazán különleges meglepit akart mára,
ezért az egész rohadt bolygót átkutatta, hogy megtalálja.
- Úristen, na ne! - Mi? Most mi történik?
Hölgyeim és uraim, zokni nem marad szárazon.
Grace nagybátyja, Feng fivére, Ulysses!
Ácsi bácsi!
Ácsi bácsi? Az mit... Ja! Mert rímel.
Így hívják a lányok.
- Gyertek! - Úristen!
Megengedtek egy tósztot ennek a megfáradt utazónak?
Drága unokahúgomra, akit annyira szeretek!
Már sok hold kelt fel, mióta elmentem, de ezt tudd:
te és a nővéred mindig a szívemben vagytok.
És Edgarra!
Általában amikor ezek az ultrapénzes bolygóbaszók
megjelennek a közelemben, akkor elgáncsolom őket,
nem a poharamat emelgetem, de úgy hallom, boldoggá teszi Grace-t.
De ha összetöröd a szívét,
a jemeni dzsambiám ívelt pengéjével hasítom fel a torkodat.
Vicceltem.
- Vagy mégsem? - Nem tudom.
A közép-ázsiai sztyeppe szkíta törzsénél
az a családi hagyomány, hogy esküvőkön közösen isszák...
a kumiszt.
Úgy tartják, ez jó gazdagságot hoz az ifjú párnak.
Először a menyasszony.
Én! Oké.
Így...
- Azta! - Bizony.
- Köszönöm. Azta! - Szívesen.
- És most a vőlegény. - Köszönöm, nem.
Roxanát taszítja a szaga,
és ha neki nem tetszik, akkor nekem sem fog.
De ez a hagyomány.
Ha megiszod, azzal a család részévé válsz.
Majd én megiszom! Igen.
Te meg ki vagy?
Aniq vagyok.
Mi az az Ananiq?
Zoë pasija vagyok.
Tudod, ezért ülök a főasztalnál.
Itt van a helyem.
- Berosálok. - Jól van.
Aniq iszik a tülkömből.
Oké. Nos...
Fenékig!
Ácsi bácsi, mi is pontosan a kumisz?
Erjesztett tevetej.
Jó darabos!
Anya!
Jaj, ne!
Te tényleg tevetejjel köpted le az örömanyát?
Tudom! Még több romkomos ügyetlenkedés.
Mint a filmekben!
Nem, ez nagyon undi.
Én csak azt akartam, hogy a szüleid ne utáljanak.
Erre mit csinálok?
Belemegyek apukád kocsijába, anyukádra tevetejet köpök...
- Csere! - Oké.
Aztán Grace megajándékoz egy szép teababával,
amin átgázolok az autómmal.
Hé! Eskü, hogy nem utálnak.
Senkit sem utálnak.
De Brettet igen. Szó szerint ez volt az első dolog, amit mondtak.
Jézusom, Brett! Igen!
Te is észrevetted, hogy Grace furán viselkedik?
Nem igazán. Lehet, hogy mérges, mivel tevetejet köptem az anyukátokra.
Nem, ezt már a lánybúcsún is észrevettem.
Pontosan úgy viselkedik, mint én a saját esküvőm előtt.
Mint aki tudja, hogy hatalmas hibát vét,
de nem tudja, hogyan kerülhetné el.
Ezt azért mondod, mert Edgar nem ivott a bácsikád szarvából?
Mert szerintem ő döntött jól.
Semmi közös nincs bennük.
Grace romantikus, varázslatok lélek, aki imádja az antik dolgokat,
Edgar meg egy feszengő infós,
aki mindennap fél tízkor fekszik le azzal a fura gyíkjával.
Figyelj, csak azért, mert valaki egy kicsit kocka,
még lehet jó férj, nem?
Nahát!
Képzeld el, ahogy itt elnyúlok a legszebb animés köntösömben!
- Dögös. - Meg az animés szamurájkardommal.
Csak azt mondom, hogy nem illik Grace-hez.
Szerinted beszéljek vele?
- Hát, szerintem nagyon szereted őt. - Igen.
Úgyhogy először tapogatózz egy kicsit!
Oké.
Nem láttad a telefontöltőmet? Anya kölcsönkérte.
Az enyémet is odaadhatom, nem?
Így bocsánatot kérhetnék tőle,
- és valami hasznom is lesz. - Jó.
Lövésem sem volt, mit mondhatnék Viviannek,
csak azt tudtam, hogy valamit muszáj,
ha valaha az áldásukat akarom.
Nem reagálom túl. Mindig ezt mondod. Nem...
- Nyugi! - Én nem...
- Így semmit... - Figyelj!
Nem hagyom, hogy tönkretegye a családunkat.
Már késő.
Még nem késő. Menthető a helyzet.
De mégis, hogy?
Mi a fene?
Aniq?
- ’Estét! - Mit csinálsz te ott?
- Mit hallottál? - Ez meztelen volt?
Én nem tudom, ki volt az.
Én csak a bokorban bujkáltam, külön...
Én... Csak oda akartam adni ezt a töltőt.
Ez meg is van,
úgyhogy visszamegyek a házikóba, hogy lefeküdjek a lányotokkal.
Nem rá. Mellé.
Mert ugyanott alszunk, nem...
Amúgy szoktuk, mivel már egy éve járunk.
Ma nem fogjuk csinálni.
De csinálhatnánk.
De elég bunkó vagyok, hogy ezt ecsetelem, úgyhogy... visszaszívom.
Én most...
Izé...
Itt ez a sok hülyeség, te meg a legjobbat próbálod kihozni belőle,
mert annyira szereted Zoët.
Ez igaz. Nagyon szeretem őt.
Kettő dinóméretűt. Meg csapjon mellé egy bokrot!
- Mi? - Úgy eszegetnék valamit!
- Te éhes vagy? - Nem, köszi.
Szia! Hogy érzed magad?
Ezt a teababát Edgarnak akartam adni a nászutunkon,
de most, hogy meghalt,
szerinted az lesz a gyanúsabb, ha befejezem, vagy az, ha nem?
Nem tudom.
De azt igen, hogy bebizonyítjuk az ártatlanságodat.
Aniq már dolgozik az ügyön,
kulcsszerepet játszott Xavier gyilkosságának nyomozásában...
- Tényleg? - Igen.
Nincs rá bizonyíték, hogy te tetted volna.
Bárki megölhette.
Aha.
- Igen, akár te is. - Mi?
Sosem bírtad Edgart. Ezt egyértelműen megmondtad.
És most már nem vagyunk házasok.
- Elérted a célodat. - Grace!
Hé! Ne már!
Ó, mami!
Úgy tűnik, a kislánynak nem jó a vérellátása.
Miért vagy még itt?
Te itt aludtál?
A laikusoknak, mint te, azt mondjuk, sokk.
Tudom, mire gondolsz. Nem ez az első rodeóm.
Már ha a „rodeó” alatt „gyilkosságot” értünk.
Benne vagyok egy Reddit-csoportban. Egy csomó ilyen ügybe beleástuk magunkat.
Mi oldottuk meg a Modestói Fojtogató és a Bisbee-i Bestia ügyét,
sőt még azét a pasiét is Idahóban,
szerintünk egy babzsákfotelbe rejtette a felesége holttestét.
- Az igen! - A zsaruk nem akarnak hozzányúlni.
Pedig a babzsákról készült fotókon
azért volt pár érdekes árnyék.
No de mindegy... egy újabb megdöglött akta.
Oké. Az esküvő napja.
Mesélj el mindent!
Jó. Zoëval korán keltünk,
és átmentünk a nagy házba reggelizni.
- És az eper. - Köszi!
Hát itt van a vőlegény! Nem vagy te alulöltözve?
Épp úszáshoz készülődök.
Ó, persze. Tudom. Csak viccelődtem.
Szeretem a vicceket. Roxana is.
Értem.
Roxana a standupot szereti, én meg a kabarét.
Szia, pajti!
Na! Oké. Ezt hagyd abba!
Ő Ezredes.
A férjem kutyája volt, de a férjemmel ellentétben ő nem akar elpatkolni.
Nos, úgy látom, elkapta a gatyaszáramat.
Csak rúgd arrébb!
- Nem rúgok bele. - De! Csak rúgj bele!
Máshogy nem fog tisztelni.
Domináld!
Na, hagyd abba! Különben ledominállak.
Azt meg senki sem akarja...
- Rúgd meg! - Jól van!
Te belerúgtál a kutyába?
- Hogy? - Belerúgtál a kutyába?
Nem. Vagyis... Ő mondta.
Ő... Én csak domináltam.
Az utasítása szerint.
Zozo, beszélnem kéne a cateringesekkel.
Elmennél a motelbe a koreai bácsikáidért
és a kínai nénikéidért?
Én Grace-nek segítek a készülődésben.
- Majd én! - Nem tudom. Ez családi ügy.
És ha úgy vezetsz, ahogy parkolsz, akkor nincs...
Apa, engedd meg neki! Szívesen teszi.
Nagy megtiszteltetés lenne.
Jó. Azért kitüntetést nem kapsz érte. Csak a motelbe mész.
Ahogy mondod.
Mi ez a szag?
Hát, ez én vagyok. Még a tegnap esti tevetej.
Úgyhogy le is zuhanyzok gyorsan.
Aztán elugrok a családért, nem okozok csalódást!
Hahó!
Aniq!
Habari za asubuhi, ahogy a szuahélik mondják.
A csillagok alatt aludtam.
Zoë mondta, hogy zuhanyozhatok itt.
A Kilimandzsáró zuhatagai oly tiszták, ámde jéghidegek.
- Vili. - De kihagyom, ha te...
Nem. Dehogy. Csak nyugodtan!
- Bizti? - Jaja.
Van itt elég hely.
Nem, kösz.
- Oké. Egy pislantás, és megvagyok. - Jól van.
Fiatalember, mondja Az ott a Chattanooga vonat?
Figyu, én megyek! Majd később zuhanyzok!
Úgy látom, épp egy szőlőbirtokra igyekeznek!
Aniq vagyok, Zoë barátja.
Majdnem családtag. Remélhetőleg.
Tud mandarin nyelven?
És koreai nyelven is!
Készültem a hétvégére.
Szálljanak be! Jöjjenek!
Szimpatikus!
Aniq!
Gyere velem, ha tudni akarod az igazságot az igazságról!
Meg kell mentenünk a becsületét.
Kihagyom. Köszi.
- Nem ismerem. - Tudod, mit? Jó.
Mehet a menet!
- Köszönöm. - Szívesen.
Kedves uram, meghoztam a küldeményt!
Időben, ahogy azt ígértem.
Üdv! Jó napot!
Kik ezek az emberek?
Én nem értem, mire gondolsz.
Ők nem az én rokonaim.
Én „koreai nagybácsikat és kínai nagynéniket” mondtam.
Ők pedig egyértelműen kínai nagybácsik és koreai nagynénik.
Nem. A motel előtt álltak. Azt mondták, a szőlőbirtokra mennek.
- Ti meg kik vagytok? - A borkóstolóra jöttünk.
Hol van a családom?
Jó kér...
Üdvözletem!
Nézzétek, kiket találtam!
Hát nem jóképű? Nem jött értünk a kocsi.
Sok jó ember...
Johnny English megint lepipált?
De mi lett a potyázókkal?
Elcsórtam pár üveg bort, odaadtam nekik,
aztán visszavittem őket.
Végre lezuhanyozhattam volna, amikor...
Nocsak! A kézcsókos!
Jó. Szerintem félreértettél.
Én nem szoktam kezet csókolni.
Csak elbűvölő voltam. Érted, poénkodtam.
- Igazából nem érdekel. - Engem sem.
Segíts Edgarnak a csokornyakkendőjével!
Képzeld, azt pont tudok!
Igen. Gondoltam, hogy te értesz hozzá.
Az inasod előállt!
Aniq!
- Láttál már ilyet? - Mandzsettagombot?
A kriptokulcsaimra gondolt.
Néhány százmillió dolcsi. Ami folyamatosan több lesz.
Te belemártottad már a lábad a kriptotengerbe?
Nem. Az a lábam kriptoszáraz.
- Na, kötözz be! - Oké. Szupi.
- Szia! - Tetszel neki.
- Hali! - Engem sosem bírt.
Ne foglalkozz vele!
Az asztalon van egy ládikó. Abban pedig fehércsoki-darabkák.
Az a kedvence.
- Adj neki egyet! Na! - Aha. Jó. Oké.
Mondok valamit a fehér csokiról.
Csokinak hívják, de nincs benne kakaó,
így nem is szabadna csokinak nevezni.
Igen! Imposztorédesség.
Mindig mondom.
Azért szeretik, mert fehér és puccos.
Ez a legnagyobb kamudesszert.
Igazi imperialista eszköz.
De Roxana szereti.
Ez az egyetlen, amit ő szeret, én meg nem,
de hagyom, hogy független legyen.
- Etesd meg! - Oké.
Szia!
Mint kacsa a nokedlit, mi?
Hallgasd! Nincs kedvesebb hang egy gyík boldog csámcsogásánál.
Ha van is, arra kíváncsi lennék.
Akkor én magatokra is hagylak.
Aha.
Na, akkor megkötöm a nyakkendődet.
Lássuk csak! Oké.
Így, ni!
Szóval meg akarod kérni Zoë kezét?
Honnan...
Csak észrevettem.
Feszültnek tűnsz Feng és Vivian társaságában.
Fokozott izzadás.
Fura mosoly, ami inkább félelemről árulkodik, nem örömről.
Nem egy nehéz feladvány.
A hétvégén akartam megkérni a kezét, de eddig mindent elrontottam.
Tessék!
Kedvellek, Aniq.
Szerintem én segíthetek neked.
Szia!
- Szia! - Úristen! Csodásan nézel ki!
- Köszi! - Képzeld, mi történt!
Edgar szerepet adott az esküvőben.
Ha szerepet kapok a ceremóniában,
az biztosan imponálna a szüleidnek.
Mondtam Grace-nek, ne menjen hozzá.
- Hogy mi? - Épp veszekedtünk,
és nekem szegezte a kérdést, hogy szerintem hozzámenjen-e,
és én nemet mondtam.
Semmi gáz! Nem baj. Nem lesz baj.
Miért mondtál ilyet?
Mert egyértelmű, hogy boldogtalan.
De most megharagudott rám, nem tudom, mit tegyek.
Áll még az esküvő?
Persze hogy áll! Tíz perc, és kezdünk.
- Tíz? - Rossz ötlet volt.
- Kumiszszagom van? - Miért csináltam?
Nincs idő zuhanyozni. Fontos feladatom van!
De Zoë miért mondta ezt a húgának,
pont a szertartás előtt?
Nem tudom. Késésben voltam, nem volt időm gondolkozni.
Azért gyűltünk össze, hogy tanúi legyünk Edgar és Grace házasságkötésének.
Grace és Edgar azzal bízott meg felkent rabbiként,
nem mellesleg még boszorkánydoktor is vagyok Arizona államban,
hogy én eskessem meg őket.
De először következzen egy példabeszéd!
Két gyönyörű, sima testű sellőférfi úszik át a tengeren.
- Akkor megjelenik egy harmadik... - Elnézést a késésért!
Nagyon mozgalmas egy reggelem volt. Bekötöttem Edgar nyakkendőjét.
- Nagyon. - Milyen víz?
És most kérjük a fogadalmi ládát!
Most jövök én. Edgar megkért, hogy segítsek.
Úgyhogy megyek. Oké.
Én vagyok a ládás.
- Hol a fogadalmi láda? - Itt.
Mit csináljak vele?
Tedd rá a fejünkre!
Mi a fene?
Edgar nem szeret mások előtt beszélni. Vagyis nem szeretett.
A fogadalmát sem akarta mások előtt elmondani.
Állítólag a Szilícium-völgyben nagy divat lett.
Az a divat, hogy beledugják a fejüket egy lyukas koporsóba?
Ami ráadásul nehéz is volt.
- Hajrá, bébi! - Köszi, bébi!
Lábból emeld!
Aha. Most már késő.
És most jöhet a fogadalmi láda.
Most. Igen.
Oké!
Aniq!
- Hé! - Megvan! Megvan!
- Mennyit lépjek, bébi? - Kettőt.
- Jó. - Vigyázz! Leesik.
Mint egy ló.
- Oké, akkor egy, kettő? - Igen.
Oké. Ja. Jó lesz.
- Jó lesz? - Oké. Aha.
Oké.
- Valami hozzám ért! - Csak Grace.
- Ki? - Grace.
- Grace! - Oké.
- Bent vagyok. - Edgar,
most már te is bebújhatsz.
Addig Grace-t használom támasztéknak.
Kérlek, ne használd annak!
Nincs túl sok lehetőség.
Oké, szupi. Egyenesedjetek fel! Most...
Csodálatos. Szép.
- Baszki! - A fülem!
Úristen! Zúg a fejem.
Hölgyeim és uraim, a fogadalmi láda.
Nehéz eset vagyok, de ha rád nézek, Grace...
Ez a szörnyű láda a te ötleted volt?
Nem. Én csak rájuk húztam.
A fogadalmakat hallottuk.
Baszki!
Oké, nagy mosoly! Szuper!
Oké. Most jöjjön mindkét család!
- Igen! - Gyere!
Mi? Biztos? Nem tudom.
A fotós azt mondta, hogy a család.
Aha. Figyu, menj csak! Ja.
Majd a következőben.
Oké, én most kimondom.
Lehetne a gyík nélkül?
Aniq addig megfogja.
Nem tudom, Edgar. Nem túl megbízható a pasas.
Inkább Sebastian fogja meg!
Ki van zárva. Aniq fogja meg!
Ő erős. És kedves.
Az övé az egyik legjobb szabadulószoba a Yelpen.
Lehet, nem a legkeresettebb, és nem a leghíresebb,
de legalább zavaros.
- Köszönöm. - Tessék!
Anya kistáskáját is megfoghatnád.
- Mondtam, hogy megbízhatatlan. - Apa!
Dehát az!
Legalább te bírsz engem.
Előételt?
Ez nem tudom, mi.
Kutyakaja kekszen?
Szerintem falatka.
Ez meg mit jelentsen? Hogy tetszem magának?
Ön a cukifalatra gondol, én meg falatkát mondtam.
Na, ácsi, haver! Minek nézel te engem?
Oké.
Roxana, mit szólsz a halacskához?
Jaj, ne!
Roxana!
Roxana! Hahó!
- Roxana! - Hé!
Minden oké?
Roxana!
Szia, kutyuli!
- Aniq? - Hahó!
Mit csinálsz az asztal alatt?
Te elveszítetted a rendkívül sikeres vejem gyíkját?
Nem. Én csak játszottam vele.
Mert ő akarta.
Itt a gyík, hol a gyíkot játszunk.
Ez amolyan gyíkbújócska.
- Oké. - Mi?
Hé, mindenki! Dobjatok el mindent!
Most jön a tánc a langalétával meg a menyasszonyával.
Mehet.
Hurrá!
Igen.
Klassz!
Mindenhol kerestem Roxanát.
De konkrétan.
Ne halj meg!
Grace nem szól hozzám. Rám sem néz.
- Mit művelsz? - Elvesztettem Roxanát.
Mindenhol kerestem már.
A fehér csoki a kedvence. Lehet, hogy belefulladt.
- Jaj, ne! - Semmi baj!
Nézd, Edgar gyíkja ott van a vállán!
- Ezt meg hogy? - Nem tudom.
Most megvan a magam baja.
Hé! Ne! Hé, na!
Biztos, hogy Grace meg fog békülni.
Beszélj vele!
A nyoszolyólánybeszédem!
Arról szól, hogy mennyire szeretem őt.
Arra majd odafigyel, nem?
Igen, ez szupi.
Figyelj,
ügyes leszel!
Oké.
Te drogos, tolvaj betolakodó! Add vissza a táskámat!
Eldugtad előlem.
Mi? Nem dugdostam. Csak fogtam.
És milyen jól!
Kapcsolatok.
Van valaki, meg a másik,
és... bla, bla, bla.
Kit érdekel?
Ez a beszéd?
- Ja. Mindenki leszarja. Oké? - Nem tudom,
hogy az esze ment el, vagy csak ennyire gonosz,
de Grace-szel egész hétvégén szívózott.
Én meg...
Nincs taps! Ne tapsoljatok! Nem kell a sajnálatotok.
Oké.
A következő köszöntőt a nyoszolyólány mondja, a nővér,
aki a zsánerem is. Zoë!
Táncoljunk majd!
Grace, a húgom vagy, de...
Ez meg mi?
Folytasd!
De te jóval több vagy...
egy testvérnél.
Bárki is csinálja ezt, az hagyja abba! Roxana ki nem állhatja.
Oké. Következő beszéd.
Ó, ugyan! Megy ez jobban is!
Ez a beszéd!
Ez az!
Úgy van!
Hölgyeim, uraim, hüllőim!
Mindenki nevében mondhatom,
örülünk annak, hogy megtaláltad azt az embert, aki teljesen megért téged,
aki jobbá teszi az életedet, és mindeközben nagyon csinos is.
Ennyit rólam.
- Jól vagy? - Az a rohadt Edgar!
Most emeljük poharunkat az ifjú párra!
Éljen az ifjú pár!
Zoë zabos volt, mi?
Ja. Nem tudtam, mit tegyek.
De még mindig kumiszszagom volt, így lezuhanyoztam, és mentem az afterre.
Jó. Ez menő volt.
És bár minden rosszul alakult,
tudtam, hogy nem lesz több lehetőségem
arra a bizonyos áldásra.
Ne könnyítsd meg a dolgomat!
- Szia! - Szia!
Szeretnék bocsánatot kérni.
Csak szeretném, ha kedvelnétek.
Azt észrevettem.
Tudod, kire emlékeztetsz?
Nem, kire?
Brettre.
Brettre? Értem. Hogyhogy?
Ő is mindig smúzolt nekünk.
Annyira aggódott, hogy mit gondolunk róla,
pedig mi csak azt akartuk, hogy odafigyeljen Zoëra.
Aú! Ez nem áldás volt.
Nem.
Ti ördögök vagytok!
Tudom ám.
Ördögök.
Ördög.
Még az a kis pokolfajzat is...
Oké. Elég. Mi most...
- Nem bízok benne. - Bocs, anya. Bocs, apa. Bocs, mindenki.
Mint látjátok, férjuram „felöntött a garatra”, ahogy mondani szokták,
úgyhogy mi eltesszük magunkat holnapra,
- mivel épp leéget. - Piás pterodaktilusz.
Mindkettőnk nevében köszönöm, hogy eljöttetek!
Életünk legboldogabb éjszakája...
A világ biz’ nem fog emlékezni eme szavakra.
Lefektetem a gyerkőcöt.
Lincoln. Ti nem olvastok?
Az est legjobb beszéde.
Szerinted tudta, hogy meg akarják ölni?
Nem tudom. Nagyon részeg volt.
Aztán a következő reggelen...
Vége lett.
Nincs vége. Segítek megoldani a gyilkosságot,
sőt azt az áldást is megszerzem.
Komolyan? Szerinted még van esély rá, mindezek után?
Megérdemled a hepiendet. És én megszerzem neked.
De ahogy mesélted ezt az egészet,
egyetlen embert alig említettél, mégpedig a menyasszonyt.
Akit a gyilkossággal vádolnak.
Hát, mert...
Mert nem hiszem, hogy ő tette.
Mit titkolsz, Aniq?
Jó, rendben.
Volt pár dolog.
De ígérd meg, hogy nem árulod el Zoënak,
sem a szüleinek, hogy én mondtam!
Rendben.
Fotózás közben láttam, hogy Grace és Edgar veszekednek.
Aztán, az első tánc közben...
Mennem kell.
...Edgar lelépett.
Aztán az afterpartira menet láttam Grace-t a könyvtár előtt.
És beletett valamit egy italba.
Aztán odaadta Edgarnak.
Aniq! Te láttad, ahogy megmérgezi Edgart?
Hát, azt nem tudom, hogy az volt-e.
Miért vagy ilyen hangos?
A házban vagy?
Ez nem ház. Kész kastély.
És a lépcsősorok számából ítélve
itt legalább hat vécé van.
Baszki!
Téged hogy hívnak? Csinike vagy!
- Sebastian. - Travis.
Aniq! Mit mondtál neki?
Azt, hogy Grace mérgezte meg?
Na, jól van!
Vár ránk egy hulla, meg egy nagy rakás kihallgatás,
úgyhogy csapjunk is bele!
Hoztam neked csirkefalatkákat.
Jaj, ne!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra