MINOUSU NAMA VĪNA DĀRZS
Oho! Smalki gan.
Tā, pabrīdināšu māsu, ka esam klāt. Jā.
Neticami, ka viņa beidzot precas.
Un ar puisi, kam tas viss pieder. Ak dievs!
Jā, vai ne? Malacis, Greisa!
Tieši tā. Viņi nav pazīstami pārāk ilgi,
bet es priecājos par viņu.
Patiešām.
- Tie ir viņi! Čau! - Oho!
Tavi vecāki jau ir klāt. Domāju, ka viņus satikšu tikai...
Ei! Es tevi mīlu, un tu patiksi arī maniem vecākiem.
Es gribu atstāt labu pirmo iespaidu.
Tā būs. Un zini?
Megija visas brīvdienas būs pie Breta, tāpēc varam atpūsties un izpriecāties.
Jā. Vai es svīstu? Pēc sajūtas liekas, ka ļoti.
Ei! Atpūta un prieki.
Atpūta un prieki.
Jā!
Es nesaprotu. Tu viņu tādu tikko atradi?
Biji augšā visu nakti?
Ko? Nē. Kad ienācu istabā, viņš no dzeršanas bija atlūzis,
tāpēc es apgūlos viņam blakus.
Ak dievs! Es gulēju viņam blakus! Ak dievs!
Mans nabaga zēns. Nomira miegā tāpat kā tēvs.
Kā saka hopi cilts: "Nebaidies no asarām, tās ir skumju spoguļi."
Hopi valodā izklausās labāk. Ne tik banāli.
Tas nav labi. Tas ir slikti. Tas ir ļoti, ļoti slikti.
Ļoti slikti.
ROKSANA
Ak dievs, cik skaisti mati. Nu tev tādi paliks mūžam.
Līķi labāk neglaudīt.
Kāpēc?
Ei, varam aprunāties divatā? Nekas nopietns.
- Jā, mums noderētu... - Ar tevi ne.
- Man liekas, ka Edgars ir noslepkavots. - Ko?
- Nevar tā teikt, ka kāds ir noslepkavots. - Paskaties!
- Beigta. - Ak dievs!
Jā, vai ne?
Edgars nejauši...
Nu, traģiski, tomēr nejauši nomirst,
un viņa ķirzaka nez kāpēc arī?
Nedomāju vis.
Atceries, kā viņš visu laiku deva ķirzakai savu ēdienu?
Domāju, ka Edgaru kāds noindēja
un indi netīšām dabūja arī ķirzaka.
Johaidī. Vēl viena slepkavība.
Jums taisnība. Manu dēlu noindēja.
- Ko? - Kopā ar viņa mīļoto ķirzaku Roksanu.
Un Greisa nogalināja viņus abus.
Ko?
- Nē. - Ņemiet savus vārdus atpakaļ.
- Kā jūs uzdrošināties? - Es ne...
- Tieši tā jūs teicāt, Anīk. - Ko? Nē, es tā neteicu.
Ar manu jauko zēnu Greisa iepazinās tikai pirms pusgada.
Saprotams, ka viņa apprecējās naudas dēļ
un kāzu naktī viņu noindēja.
- Tā nedrīkst runāt. - Nē, tā nebija.
- Nē, Zozo. Lūdzu! - Zinu.
Nu tad tagad notiks tā: es piezvanīšu savam labam draugam
šerifam Rērdonam - Hauijam -,
prasmīgam un glītam vīrietim,
un viņš lieliski zinās, kas ir jādara.
Izabela!
Nē! Mani ieliks cietumā.
Šaubos, vai tā ir laba doma.
Kas notiek?
Nezinu, bet vēsturiski nekad, kad bagāti baltie sačukstas,
nenotiek nekas labs.
Taču, visu apdomājot, lai arī ir notikusi neaprakstāma traģēdija,
tuvākajās stundās tā nekļūs aprakstāmāka,
tāpēc mums nāksies nokārtot pāris svarīgas biznesa lietas,
pirms paziņot varasiestādēm.
Līdz tam brīdim neviens nedrīkst pamest teritoriju.
- Man cietumā neklāsies labi. - Es to nokārtošu.
- Ei. - Es to neizdarīju, Zozo. Es ne.
Nē, zinu. Mēs tiksim skaidrībā.
Kā? Izabela ir draugos ar šerifu.
Viņa mani vienmēr ir ienīdusi.
Klau, šerifs būs klāt tikai pēc pāris stundām, tāpēc varam...
Es nezinu.
Ei...
Es vispār varētu palīdzēt.
Grāmatas vāka makets.
X SLEPKAVĪBAS VIETĀ
Mēs visi ļoti priecājamies.
Nē, es jau arī.
Es aizgāju no policijas, pirms man pienācās pensija,
tāpēc man vajag, lai šī lieta izdodas.
Protams. Ja jau sākām runāt - kā sokas ar rakstīšanu?
- Labi sokas. - Tad labi.
Redz, es tur biju klāt, vai ne? Zinu, kas tur notika.
Un rakstot es pati tā: "Ko?"
Fantastiski! Labprāt pāris lapas apskatītu.
Mirklīti. Pag, man jāatbild. Uzēdiet manu bekonu. Pati jau maksāsiet.
Paskat, kas izlēmis piezvanīt.
Jā, man aizvien ir jūsu vizītkarte.
Nu, kas jauns? Notikusi vēl kāda slepkavība?
- Vispār... - Pag! Nopietni?
Nezinu, kā jums varu palīdzēt,
jo es aizgāju no policijas.
Tagad esmu rakstniece.
Jā. Nē, es zinu. Redzēju jūsu ierakstu instagramā.
Ļoti piparota valoda. Daudz vulgārismu.
Jā, jo es esmu satriecoša sūda rakstniece.
Tieši tā. Bet, redziet, tas, ka vairs neesat policiste, ir pat labi,
tāpēc ka mēs nedrīkstam iejaukt policiju.
Redziet, es tātad esmu kāzās, un līgavainis ir miris.
Un aizdomas krīt uz līgavu, kura ir Zojas māsa.
Velns, tas ir slikti.
Bet jūs ar Zoju vēl esat kopā?
Jā. Šajās brīvdienās iepazinos ar viņas vecākiem.
Cerēju dabūt viņu svētību, jo...
Ak dievs! Taisāties bildināt?
Nu, jā, bija tāda doma.
Bet brīvdienas pārvērtās par katastrofu.
Notika pilnīgi viss sliktais, kas varēja notikt.
Un arī slepkavība.
Zināt ko? Uzgaidiet.
Es ļoti atvainojos, bet man ir jāiet.
- Atkal slepkavība. - Ar ko jūs runājat?
Ak dievs! Vēl viena?
Varbūt uzrakstīšu vēl vienu grāmatu.
Vēl šo neesat uzrakstījusi.
Labi. Es braucu.
Atsūtiet adresi un visu izstāstiet.
Paldies. Tātad līgavu sauc Greisa.
Un viņas vīrs, līgavainis, ir Edgars... bija Edgars, jo viņš...
Pag. Jūs zināt, ka man ir savs paņēmiens. Man jāzina viss stāsts.
Dodiet šurp Anīka romkoma turpinājumu.
Šis nav turpinājums.
Jūs esat kāzās, iepazīstaties ar vecākiem,
kad notiek jauna slepkavība.
Izklausās pēc turpinājuma.
Lai būtu.
- Mēs ieradāmies piektdien. - Minēšu.
Pagājušoreiz jūs viens pats piebraucāt pie skolas.
Šoreiz jūs braucat uz kāzām,
bet jums blakus sēž Zoja.
- Jā. Kā jūs... - Turpinājums!
ANĪKS 2: TURPINĀJUMS
Laipni lūdzam, jaukie ceļotāji!
Ak dievs! Fantastiska vieta!
Vai ne? Pilnīgi kā Pemberlija.
Un jums abiem ir atsevišķa kotedža.
Prieks atkal satikties.
Anīk, man ļoti patika mūsu dubultrandiņš tavā izlaušanās istabā.
Un Roksanai arī.
- Nu tad mums tas jāatkārto. - Jā.
Nē, diez vai man patiktu arī otrreiz,
jo es jau zinātu atbildes. Būtu garlaicīgi.
Jā. Mēs varētu izdomāt ko citu.
Zoja varbūt tev ir stāstījusi - es darbojos ar senlietām,
bet vēl ir tāda lieta, ko saucu par "nevajadzīgo adīšanu" -
tas ir mans hobijs.
Un šo uzadīju tev.
Cik mīļi!
Cik jauka... Obamas lelle?
Tas ir tējkannas sildītājs. Un tas esi domāts tu.
Jā! Jā, nē, tagad redzu.
- Apbrīnojami. - Tu esi ļoti pieklājīgs.
Atcerējos - māte lika pasveicināt.
Viņa gribēja būt šeit, taču nevar - klusēšanas un alkohola dēļ.
Tā, oficiālā iepazīstināšana.
Mammu un tēti, tas ir Anīks. Anīk - Viviana un Fengs.
Lūdzu, sauc mani par binga karali. Augstāka titula nav.
Taivāniešu ledus deserts, jā? Zoja man daudz ir stāstījusi.
Līdzīgs havajiešu ledus desertam, vai ne?
Nē. Taivāniešu ledus deserts ir viendabīgs un gards.
Havajiešu ledus deserts ir kā asi naži.
Es havajiešu ledus desertu pat podā nemestu.
Es atvainojos.
Anīk, patīkami iepazīties.
- Zini: mums Brets vienmēr riebies. - Mammu!
- Viņš ir idiots. - Tēt!
Nu, varu galvot, ka es noteikti neesmu idiots.
Tava mašīna ripo.
- O nē. Nē! - Mans busiņš!
Nē.
Jūs sadauzījāt savu stāvošo mašīnu?
Drausmīgi smieklīgi, vecīt.
Es uztraucos. Biju atstājis neitrālajā.
Un smieklīgi nebija. Viņš bija dusmīgs.
Nē, smieklīgi kā kino. Tā - "o-o, nu tas muļķis ir sprukās"!
Busiņš bija pavisam jauns. Tagad pagalam!
- Kailer, nofilmē apdrošināšanai, lūdzu. - Būs.
Sveiki.
- Nē, ne jau viņu, bet busiņu! - Piedodiet.
Anīk, tas ir Kailers, Binga karaļa sociālo tīklu menedžeris.
Sveiks, prieks iepazīties. Tev izkrita Obamas lelle.
Kas?
Nu, jā. Sākums nebija labs.
Taču nolēmu, ka izmēģinājuma vakariņās varēšu Zojas vecākiem parādīt,
ka esmu viņu meitai gana labs.
Diemžēl nezin kāpēc
mana vieta bija pie vientuļnieku galdiņa kopā ar bijušajiem puišiem.
Es minēšu. Tu arī esi Greisas bijušais.
- Ko? - Viņai ir savs tips.
Nē. Es atbraucu ar Zoju.
Tātad viens no māsas bijušajiem?
Nē, māsas pašreizējais.
Es laikam pieņēmu, ka viņa ir ar to seksīgo puisi.
- Kas viņš ir? - Līgavaiņa vedējs.
Edgara biznesa partneris.
Sauc sevi par Sebastjanu. Vārds droši vien nav īsts.
Tu kaut ko sajēdz no kriptovalūtas?
Zini, es laikam mēģināšu tikt pie cita galda.
Tā nu Edgars saprot, ka šis cilvēks nav darītājs.
Viņš ieskatās viņam acīs un pasaka:
"Vari piekrist vai nepiekrist. Bet, ja nepiekritīsi, tas būs mans."
Jā, sagrābi aiz riekstiem. Labs!
Jā, man arī tas patīk. Nu, ka sagrābj aiz riekstiem.
Tas bija neveikli.
Un tad tavai partnerei nācās pārtraukt neveiklo klusumu.
Kur tu biji? Es tevi meklēju.
Kāds mani nosēdinājis pie vientuļo galda.
Tā bija Izabela, mana māte.
Šis ir ģimenes galds. Vai esat no ģimenes?
Jo man neviens neteica, ka esat precējušies.
Nē. Vispār mēs neesam precējušies.
- Mēs satiekamies. - Satiekamies.
Tad jau esmu jūs nosēdinājusi īstajā vietā.
Labi. Nu, tagad esi iepazinies ar Izabelu.
Un tā ir Hena, Edgara māsa.
- Adoptētā. - Skaidrs.
- Ja vēlies. - Es gribētu...
Anīk, dzirdēju, tu jau esot atstājis satriecošu iespaidu.
Mašīnas dēļ.
Sebastjans. Labāks vīrs, jo Edgars ir vislabākais.
Skaidrs.
- Man skūpsta nebūs? - Nu, ja vēlies.
- Man patīk skūpstīt rokas. - Nē. Vai dieniņ!
Nē, ne gluži...
Feng, Viviana, tiešām gribat savai meitai tādu puisi? Slēpiet rokas!
Apkārt klejo Plaukstu Izvirtulis.
Mana ir nobijusies. Ļoti nobijusies.
Nu jau pietiks.
Kurš grib iedzert?
Tas ir vareni! Izmēģinājuma vakariņas.
Izskatīgs puisis šarmē jūsu meiteni, bet jūs sevi apkaunojat.
Zināt, pēc kā tas izklausās?
Zinu. Pēc turpinājuma.
Hena mums stāstīja
par interesantajām ziedu kompozīcijām, kuras pati veidojusi.
Jā. Visi ziedi, kurus redzat, ir no Henas dīvainību dārza.
Un daži tiešām ir psihotropi.
Anīks zina, par ko runāju.
- Nē, nezinu. - Patīk uzvilkt...
- Nē. - Kāds pārsteigums.
Neaicinātais lieto narkotikas.
Nē, es nelietoju narkotikas.
Nu beidz.
Nu, nav jau tā, ka neesmu pamēģinājis.
Vienkārši es tās nelietoju. Saprotat?
Man nav tā: "Vajag devu!"
Ir ieslēgts? Ašs paziņojums.
Vai cilvēks, kam pieder zilais sedans ar salocīto buferi,
varētu iemācīties lietot rokas bremzi?
Tava mašīna aizvien ripo.
Tas ir viņš. Pasaulē sliktākais parkotājs.
Nav nemaz tik smieklīgi.
Mans uzdevums ir pieteikt kādu īpašu pārsteigumu.
Daudzi zina, ka Edgars publikas priekšā jūtas neērti.
- Tā ir. - Tāpēc palūdza mani,
kam publika patīk vairāk par visu,
pieteikt kādu īpašu viesi.
Tas ir Greisas radinieks, kuru viņa ļoti, ļoti sen nav redzējusi.
Taču Edgars gribēja izdarīt kaut ko īpašu,
tāpēc viņš pārmeklēja visu pasauli un viņu atrada.
- Ak dievs, nevar būt! - Ko? Kas notiek?
Dāmas un kungi, gatavojieties kļūt mēmi.
Greisas tēvocis, Fenga brālis Jūlisīss!
Jautrocis Jūlisīss!
Jautrocis? Kas tas... Ā, jā. Jautrais tēvocis?
Tā viņas viņu sauc.
- Nāciet! - Ak dievs!
Ļaujiet šim nogurušajam ceļotājam uzsaukt tostu.
Par manu mīļo brāļameitu, kuru es tik ļoti mīlu.
Es šķīros no tevis jau sen, taču zini:
tev un tavai māsai vienmēr ir piederējusi mana sirds.
Un par Edgaru.
Redz, parasti, kad viens pārbagāts zemes izvarotājs
parādās pie mana apvāršņa, es cenšos viņu iznīcināt,
nevis pacelt par viņu glāzi, bet viņš manu Greisu darot laimīgu.
Taču, ja salauzīsi viņas sirdi,
es pārgriezīšu tev rīkli ar savu jemeniešu dunci.
Es jokoju.
- Bet varbūt nejokoju? - Nezinu.
Skitu ciltī no Centrālāzijas stepēm
ģimene iedzertu seno tradicionālo kāzu...
kumisu.
Viņi uzskatīja, ka tas jaunajam pārim dāvās pārticību.
Vispirms līgava.
Tā esmu es. Labi.
Vienkārši tā...
- Oho! - Jā.
- Paldies. Oho! - Lūdzu.
- Un nu - līgavainis. - Nē, paldies.
Roksanai šī smarža riebjas,
un, ja nepatīk viņai, nepatiks arī man.
Bet tā ir tradīcija.
Iedzerot tu kļūsi par daļu no ģimenes.
Ziniet, es iedzeršu. Jā.
Un tu esi?
Es esmu Anīks.
Kas ir anīks?
Es esmu Zojas draugs.
Tāpēc esmu pie galvenā galda. Te ir mana vieta.
- Neticami! - Labi.
Anīks dzers no mana raga.
Labi. Nu...
Peciņu gaisā!
- Jautroci, kas īsti ir kumiss? - Raudzēts kamieļmātes piens.
Tik kunkuļains.
Mammu!
Ak nē.
Jūs līgavas mātei uzspļāvāt kamieļmātes pienu?
Jā, vai ne? Kārtējās romkoma izdarības, ne?
Turpinājums!
Nē, tas ir pretīgi.
Vienīgais, ko šais brīvdienās gribēju - lai taviem vecākiem es neriebjos.
Un ko es izdarīju?
Ar mašīnu ietriecos tava tēva busiņā, tavu mammu apvēmu...
- Maināmies! - Jā.
Greisa man uzdāvina tējkannas sildītāju, un es to sabraucu!
Tici - tu viņiem neriebies.
Viņiem neriebjas neviens.
Nu, Brets riebās. Tas ir pirmais, ko viņi pateica.
Ak dievs, Brets! Pareizi!
Pamanīji, cik dīvaini Greisa uzvedas?
Īsti ne. Bet varbūt viņai nepatika, ka uzspļāvu jūsu mammai pienu.
Nē. Es to pamanīju jau vecmeitu ballītē.
Viņa uzvedas tāpat kā es, pirms apprecējos ar Bretu.
It kā viņa zinātu, ka smagi kļūdās,
taču nezina, kā to labot.
Tu tā saki tāpēc, ka Edgars nepagaršoja tēvoča raga pienu?
Man tas šķiet prātīgi.
Viņi ir pilnīgi pretstati.
Greisa ir romantiķe, maģiska dīvaine, kam patīk senlietas,
un Edgars ir neveikls tehniskais puisis,
kas vienmēr 21.30 iet gulēt un kam ir ķirzaka.
Zini, tas vien, ka cilvēks ir nedaudz neveikls nūģis,
nepadara viņu par tādu, ar kuru nebūtu vērts precēties.
Paskaties uz šo.
Vai vari iztēloties mani manā labākajā anime stila halātā?
- Seksīgi. - Un ar samuraju zobenu - arī anime.
Es tikai saku, ka viņi ir dīvains pāris.
Varbūt vajadzētu ar viņu parunāt?
- Nu, es zinu, ka tu savu māsu mīli. - Jā.
Tāpēc varbūt vispirms mēģini noskaidrot, jā?
Labi.
Neesi redzējis manu telefona lādētāju? Mamma gribēja aizņemties.
Varbūt es varu aizdot savējo? Jā?
Tā es varētu viņai atvainoties
- un pierādīt, ka kaut kam deru. - Labi.
Man nebija ne jausmas, ko Vivianai teikšu.
Es tikai zināju: ja gribu dabūt viņu svētību, kaut kas ir jāsaka.
Es nepārspīlēju. Tu vienmēr tā saki. Nē...
- Nomierinies! - Nē, es ne...
- Tu neko neatrisināsi. - Zini?
Es viņam neļaušu sabojāt mūsu ģimeni.
Ir jau par vēlu.
Nav. Mēs vēl varam rīkoties.
Bet kādi ir varianti?
Johaidī!
Anīk?
- Sveiki. - Ko tu tur dari?
- Ko tu dzirdēji? - Tas puisis bija pliks?
Es viņu nepazīstu.
Es slēpos krūmos - atsevišķi...
Es... Es jums atnesu telefona lādētāju.
Un tas nu ir darīts, tāpēc iešu atpakaļ gulēt ar jūsu meitu.
"Ar" ne. "Blakus".
Jo mēs guļam vienā telpā, nevis a...
Skaidrs, ka esam to darījuši, jo esam pāris - jau gadu.
Šonakt gan to nedarīsim.
Lai gan varētu.
Bet teikt to jums šķiet ļoti nepieklājīgi, tāpēc es ņemšu šos vārdus atpakaļ.
Es tagad...
Vienkārši ie...
Ar jums notiek visādas stulbas lietas, bet jūs mēģināt visu glābt,
jo dikti mīlat Zoju.
Tā ir. Es viņu ļoti mīlu.
Dubulto dinozaura porciju. Ar zaļumiem.
- Ko? - Paņemu kaut ko, ko paskrubināt.
- Ēst gribat? - Nē, būs labi.
Ei! Kā tev iet?
Medusmēnesī gribēju Edgaram uzdāvināt tējkannas sildītāju, bet nu viņš ir miris.
Kā es izskatīšos vainīgāka: ja to pabeigšu vai nepabeigšu?
To es nezinu.
Taču es zinu, ka mēs tevi no šī visa izpestīsim, skaidrs?
Anīks jau darbojas,
un viņa rīcība bija izšķiroša Zeivjera slepkavības atrisināšanā, tāpēc...
- Tiešām? - Jā.
Un nav pierādījumu tam, ka to izdarīji tu.
To varēja izdarīt jebkurš.
Jā.
- Pat tu. - Ko?
Tev Edgars nepatika. To tu pateici pavisam skaidri.
Un nu mēs vairs neesam precējušies.
- Tā ka tu panāci savu. - Greisa.
Ei! Nu beidz!
Vai dieniņ!
Izskatās, ka mūsu draudzene cieš no nelielas hipoperfūzijas.
Kāpēc tu vēl esi te?
Tu te gulēji?
Vienkāršu cilvēku valodā to sauc par šoku.
Zinu, ko tu domā. Šis nav mans pirmais rodeo.
Tev būtu taisnība, ja ar "rodeo" apzīmētu slepkavību.
Es esmu no Reddit ģildes.
Mēs esam bijuši iesaistīti daudzās lietās.
Palīdzējām atklāt Modesto Žņaudzēja, Bisbī Nezvēra lietu.
Pat gadījumu ar puisi no Stenli Aidaho,
kurš, mūsuprāt, varētu būt noslēpis sievas līķi sēžammaisā.
- Oho! - Policija to negrib kustināt.
Lai gan sēžammaisa fotogrāfijās bija redzamas dīvainas ēnas.
Taču, par nespīti visam, atkal vienas karstas pēdas atdziest.
Labi. Kāzu diena.
Stāstiet visu!
Labi. Mēs ar Zoju agri pamodāmies
un devāmies brokastīs uz lielo māju.
- Un tā ir zemene. - Liels paldies.
Tas ir viņš - līgavaiņa kungs! Kāzu tērps nav par prastu?
Man ir rīta pelde.
Jā. Nē, es zinu. Es tikai pajokoju.
Man joki patīk. Un Roksanai arī.
Labi.
Roksanai patīk Frenks Kaljendo, man - Gerisons Kīlors.
Ei, draudziņ!
Ei! Labi. Lūdzu, izbeidz!
Tas ir Pulkvedis.
Mana vīra suns, kurš atšķirībā no mana vīra atsakās mirt.
Šķiet, viņš sagrābis manas bikses.
Jā, speriet viņu prom.
- Es nesperšu sunim. - Klausiet. Iesperiet.
Tikai tad viņš jūs sāks cienīt.
Pakļaujiet viņu.
Nu izbeidz, lūdzu. Es tevi pakļaušu!
Neviens no mums to nevēlas, bet...
- Speriet! - Labi!
Tu iespēri tam sunim?
- Ko? - Tu iespēri tam sunim?
Nē. Nu... Viņa man lika.
Viņa... Es viņu pakļāvu.
Kā man lika.
Zozo, man jāparunā ar ēdinātājiem.
Vai aizbrauksi uz moteli pakaļ korejiešu tēvočiem un ķīniešu tantēm?
Es taisījos palīdzēt Greisai.
- Es aizbraukšu. - Nezinu. Tā tāda ģimenes lieta.
Ja tu brauc tāpat kā parkojies, diez vai es spēšu...
Tēt, ļauj viņam. Viņš grib.
Tas man būs liels gods.
Zini, medaļu par to nedos. Tu tikai aizbrauksi uz moteli.
Jā, tieši tā.
Kas tā par smaku?
Tas esmu es. Es joprojām ožu pēc vakardienas kamieļmātes piena.
Zināt? Es ātri ieskriešu dušā.
Tad aizbraukšu pakaļ jūsu radiem un jūs nepievilšu.
Ei?
Anīk, tas esi tu.
Habari za asubuhi, kā svahilu valodā saka.
Es gulēju zem klajas debess.
Zoja man ļāva ieiet dušā.
Kilimandžāro ūdenskritumi labi attīra, bet ir ledusauksti.
- Jā. - Bet es varu izlaist, ja tev vajag...
Nē. Jā, nē. Nesteidzieties.
- Tiešām? - Jā.
Ļoti plaša duša.
Nē. Būs labi.
- Labi. Es tūlīt. - Labi.
Atvaino, puis Vai tas ir Čatanūgas bānītis?
Ziniet, es nu iešu. Nomazgāšos vēlāk.
Izskatās, ka jūs gribat braukt uz vīna dārzu.
Esmu Anīks, Zojas puisis.
Ģimenes loceklis vēl neesmu, bet drīz. Varbūt.
Jūs runājat mandarīnu valodā?
Un korejiešu!
Nedaudz pagatavojos.
Lūdzu, kāpiet iekšā. Nāciet!
Man viņš patīk.
Anīk!
Nāc līdzi, ja gribi zināt patiesību par patiesību.
- Mums ir jāglābj Greisa. - Nē, zini, labāk ne.
- Es viņu nepazīstu. - Zini? Labi.
Uz vīna dārzu!
- Paldies. - Protams.
Sveicināti, krietno ser. Īpašā piegāde.
Tieši laikā - kā solīts.
Sveiki! Labdien!
Kas tie par cilvēkiem?
Es nesaprotu jautājumu.
Tie nav mani radi.
Es teicu - "korejiešu tēvoči un ķīniešu tantes".
Skaidri redzams, ka šie ir ķīniešu tēvoči un korejiešu tantes.
Nē. Viņi stāvēja pie moteļa. Teica, ka grib braukt uz vīna dārzu.
- Kas jūs esat? - Atbraucām uz vīna degustāciju.
Kur ir mani radi?
Labs jau...
Sveicieni un apsveicieni!
Re, ko es atradu.
Vai nav skaistulis? Mums tā arī neatbrauca pakaļ.
Manuprāt, jo vairāk, jo labāk.
Tātad Džonijs Anglis jūs atkal apsteidza?
Ko izdarījāt ar svešajiem?
Nočiepu pāris vīna pudeles, iedevu viņiem un aizvedu atpakaļ.
Beidzot taisījos iet dušā, kad...
Te viņš ir. Roku skūpstītājs.
Tā. Manuprāt, tu pārprati. Es patiesībā neskūpstu rokas.
Es tikai šarmēju. Nu, neliels jociņš.
- Patiesībā man vienalga. - Man arī.
- Edgaram vajag sasiet tauriņu. - To es tiešām māku.
Jā. Man jau likās, ka tev tas varētu padoties.
Tavs privātais ģērbējs ir ieradies.
Anīk!
- Kaut ko tādu esi redzējis? - Ko tad? Apročpogas?
Viņš runā par manām kriptoatslēgām.
Pārsimts miljoni dolāru. Un nāk klāt.
Vai esi savu šņukuru iebāzis kriptosilē?
Nē. Mans šņukurs nav kripto redzējis.
Esmu gatavs tauriņam.
- Ei. - Tu viņai patīc.
- Sveika! - Es viņai nepatīku.
Neņem viņu galvā.
Uz galda ir koka kastīte. Tajā ir baltās šokolādes gabaliņi.
Tā viņai garšo vislabāk.
- Iedod viņai vienu. Iedod. - Jā. Labi. Jā.
Zin, interesants fakts par balto šokolādi:
to sauc par šokolādi, bet tajā nav kakao,
tāpēc patiesībā to nedrīkstētu tā saukt.
Jā! Šis deserts ir viltvārdis! Vienmēr tā esmu teicis.
Cilvēkiem patīk, jo balts un smalks - īsts desertu Bērnijs Medofs.
Tāds imperiālistu ierocis.
Bet Roksanai garšo.
Vienīgais, kas viņai garšo, bet man ne, taču es gribu, lai viņa jūtas neatkarīga.
- Dod viņai. - Labi.
Ei.
Re, kā loka iekšā, ne?
Paklausies. Vai ir skaistāka skaņa par priecīgas ķirzakas košļāšanu?
Ja ir, es gribētu to dzirdēt.
Es jūs, kungi, netraucēšu.
Jā.
Tūlīt sasiešu tauriņu.
Paskatīsimies. Tā.
Nu re.
Tātad tu taisies Zoju bildināt?
Kā tu...
Parasts novērojums.
Fenga un Vivianas klātbūtnē tu ļoti uztraucies. Pastiprināta svīšana.
Dīvains smaids, kas drīzāk liecina par bailēm, ne prieku.
Viegli uzminama mīkla.
Es tiešām grasījos bildināt, bet nu visu esmu salaidis dēlī.
Un... gatavs.
Tu man patīc, Anīk.
Domāju, ka varēšu tev palīdzēt.
Ei!
- Čau. - Ak dievs! Tu fantastiski izskaties.
- Paldies. - Tu neuzminēsi, kas notika.
Edgars mani lūdz piedalīties ceremonijā.
Viņaprāt, tā taviem vecākiem parādīšu, ka man var uzticēties.
Es Greisai pateicu, lai viņu neprec.
- Ko? - Mēs saplēsāmies,
un viņa man pajautāja tieši, vai viņai Edgars jāprec,
un es pateicu, ka nav.
Nekas! Tas nekas. Gan nokārtosies.
Kāpēc tu tā teici?
Viņa taču nav laimīga!
Un tagad viņa uz mani dusmojas, un es nezinu, ko iesākt.
Kāzas vēl notiks?
Skaidrs, ka notiks. Pēc desmit minūtēm.
- Pēc desmit? - Man nevajadzēja neko teikt.
- Es vēl ožu pēc kumisa? - Kāpēc es pateicu?
Nav laika iet dušā. Es piedalos ceremonijā!
Kāpēc Zoja māsai pirms kāzām pateica, lai neprecas?
Nezinu. Man nebija laika domāt.
Esam sapulcējušies, lai kļūtu par lieciniekiem
Edgara un Greisas laulībai.
Greisa un Edgars ir uzticējuši man, iesvaidītai rabīnei
un reģistrētai zintniecei - gan tikai Arizonas štatā -,
novadīt šīs svētās laulības ceremoniju.
Taču vispirms es gribētu sākt ar līdzību.
Pa jūru peld divi daiļi nāri bez matiem.
- Piepeld trešais un saka... - Piedodiet, ka nokavēju.
Ļoti aizņemts rīts. Bija jāsien Edgaram tauriņš.
- Kas, ellē, ir ūdens? - Ļoti.
Tā, un tagad - zvērestu kastes pasniegšana.
Mans pienākums. Edgars lūdza piedalīties ceremonijā.
Nu tad man jāiet. Labi.
Es esmu zvērestu kastes pasniedzējs.
- Kur ir tā kaste? - Reku.
Kas man ar to jādara?
Jāuzliek mums uz galvas.
Ko, pie velna?
Edgaram nepatīk publiskas runas. Vai nepatika.
Tāpēc viņš negribēja zvērēt visu priekšā.
Izrādās, Silīcija ielejā tā darot.
Ieliek galvas otrādi apgrieztā zārkā?
Un vēl tā kaste bija ļoti smaga.
- Tev sanāks, mīļais. - Paldies, mīļā.
Ieliecies ceļos.
Jā, tam jau ir par vēlu.
Un nu - zvērestu kaste.
Šajā brīdī. Jā.
Tā!
Anīk!
- Ei! - Nē, es varu.
- Cik pakāpienu, mīļā? Labi. - Vēl divi.
- Jā. - Uzmanīgi! Viņš gāžas lejā.
Viņš ir kā zirgs.
- Tā, tātad viens, divi? - Jā.
Labi. Jā. Ir labi.
- Ir? - Labi. Jā.
Labi.
- Man kaut kas pieskārās! Kas? - Te Greisa.
- Greisa. - Labi.
- Esmu iekšā. - Droši, Edgar. Lien apakšā.
Es īstenībā izmantošu Greisu par balstu.
Lūdzu, nedari tā.
Iespēju ir maz.
Labi, lieliski. Tagad tā iztaisnojies. Un...
Skaisti. Lieliski.
- Bļāviens! - Ļoti skaļi.
Ak dievs. Man zvana ausī.
Dāmas un kungi - zvērestu kaste.
Es esmu iesīkstējis, bet, Greisa, kad skatos uz tevi...
Tā baisā kaste bija tava ideja?
Nē, nebija. Es tikai biju par to atbildīgs.
Zvēresti ir izskanējuši.
Bļāviens!
Tā, platus smaidus! Lieliski.
Tā. Varbūt vienu ar abām ģimenēm?
- Jā! - Nāc!
Jā, tu domā? Diez vai vajag.
Nē. Fotogrāfs teica, ka tikai ģimene.
Jā. Zini? Jā. Ej vien.
Es pievienošos nākamajā.
Tā, visi to domā, es pateikšu skaļi.
Varbūt vienu bez ķirzakas?
Anīks var to paturēt.
Nezinu, Edgar. Viņš nav diez ko uzticams.
Varbūt labāk lai patur Sebastjans.
Noteikti nē. Es gribu, lai viņu tur Anīks.
Viņš ir spēcīgs. Laipns.
Pēc Yelp atsauksmēm viņam ir izcila izlaušanās istaba.
Varbūt ne pati pelnošākā un slavenākā,
bet vismulsinošākā.
- Paldies. - Un - lūdzu.
Vari paturēt arī manas mātes somiņu.
- Es teicu, ka uz viņu nevar paļauties. - Tēt!
Nu, bet tā ir.
Vismaz tev es patīku, ko?
Gribat uzkodu?
Nezinu, kas tas ir.
Izskatās pēc suņu barības uz krekera.
Domāju, tas ir poke.
Kas tad nu? Jūs man prasāt, vai esmu bijis cietumā?
Jūs laikam domājat "pokiju", bet es teicu "poke".
Kāpēc lai es būtu bijis franču cietumā?
Labi.
Roksana, tev zivs garšo?
Ak nē.
Roksana!
Roksana! Sveiki.
- Roksana! - Ei!
Viss kārtībā?
Roksana!
Ei, suņuk!
- Anīk? - Sveiki.
Kāpēc tu esi zem galda?
Tu pazaudēji mana iespaidīgā znota ķirzaku?
Nē. Es ar viņu spēlēju spēli.
Jo viņa ierosināja.
Tā ir ķirzaku un paslēpju tipa spēle.
Saucas "ķirzaku paslēpes".
- Tā! - Ko?
Jou visiem! Lieciet nost tos krāmus!
Laiks dejai ar garo un viņa līgavu.
Aiziet!
Jā!
Jā.
Jauki.
Es Roksanu visur izmeklējos.
Tiešām visur.
Neesi beigta!
Greisa ar mani nerunā. Auksta kā ledus.
- Ko tu dari? - Es pazaudēju Roksanu.
Visur izmeklējos.
Viņai ļoti garšo baltā šokolāde. Ja nu tur noslīkusi?
- Ak nē! - Ei, viss labi.
Re - ķirzaka ir Edgaram uz pleca.
- Kā tas varēja notikt? - Nezinu.
Man ir savas problēmas, skaidrs?
Ei, nē. Klau!
Gan jau jūs ar Greisu spēsiet izlīgt. Tev tikai ar viņu jāizrunājas.
Mana līgavas māsas runa!
Tā ir par to, cik ļoti es viņu mīlu.
Tā viņai būs jānoklausās, vai ne?
Jā. Ideāli.
Un zini?
Tev viss izdosies.
Labi.
Jūs, nelūgtais narkomān un zagli! Atdodiet somiņu!
Jūs to no manis slēpāt.
Ko? Es neslēpu. Es to sargāju.
Un darīju to ļoti labi.
Attiecības.
Ir vienas, otras
un... blā, blā, blā.
Kuru tas interesē?
Tā ir viņas runa?
- Jā. Nevienu. Skaidrs? - Nezinu,
vai viņa ir nojūgusies vai vienkārši atriebīga,
bet pret Greisu viņa izturas pretīgi.
Palaidāt garām.
Nē, neaplaudējiet. Man jūsu žēlums nav vajadzīgs.
Labi.
Un nākamo tostu teiks līgavas māsa jeb vienkārši māsa
un noteikti mans tips - Zoja!
Pataupi man deju!
Greisa, tu esi mana māsa, taču tu...
Kas tas ir?
Turpini.
Taču tu esi kas vairāk...
par māsu. Tu esi uztic...
Tas, kurš taisa to troksni, - lūdzu, pārstājiet. Roksanai tas riebjas.
Labi. Jā, nākamā runa.
Nu beidziet, jūs varat labāk.
Tā jau ir labāk.
Jā!
Tā, nu re.
Dāmas, kungi, reptiļi!
Es teikšu visu vārdā:
mēs esam priecīgi, ka esi atradis cilvēku, kas tevi tiešām saprot,
kas tevi dara labāku un izskatās varen satriecoši.
Bet pietiks runāt par mani.
- Ei, viss labi? - Sūda Edgars!
Un, lūdzu, pacelsim glāzi par laimīgo pāri!
Par laimīgo pāri! Priekā!
Zoja bija nikna, ko?
Jā. Es nezināju, ko iesākt.
Bet aizvien odu pēc kumisa, tāpēc nomazgājos un gāju uz afterpārtiju.
Labi. Tas bija lieliski.
Un, kaut arī viss bija sanācis greizi,
es zināju: ja gribu Zojas vecāku svētību,
šī ir mana pēdējā iespēja.
Bet nevajag būt pielaidīgam.
- Ei. - Ei.
Es tikai gribēju atvainoties.
Es ļoti gribu jums iepatikties.
To es redzu.
Zini, ko tu man atgādini?
Nē. Ko?
Bretu.
Bretu? Labi. Kāpēc tā?
Viņš vienmēr centās atstāt uz mums iespaidu.
Tik pārņemts ar mūsu domām par viņu,
lai gan mēs gribējām tikai to, lai viņš rūpējas par Zoju.
Au! Tā nu gan nav svētība.
Nē, nav.
Jūs visi esat velni!
Es jūs redzu.
Jūs visi esat velni.
Tu esi velns. Tu esi velns. Tu esi velns. Tu esi velns.
Un pat tas elles suns...
Labi, pietiks. Mēs tagad...
- Es viņam neuzticos. - Atvaino, mammu, tēti. Visi atvainojiet.
Kā redzat, mans mīļotais ir kunga prātā, kā agrāk mēdza teikt,
tāpēc mēs šo vakaru beigsim,
- jo viņš mani apkauno. - Pterodaktils, kurš dzer.
Mūsu abu vārdā gribam pateikties, ka atnācāt.
Šī ir mūsu mūža laimīgākā diena, tā ka...
Pasaule mūsu teikto maz ņems vērā un ātri aizmirsīs.
Likšu bērnu gulēt.
Linkolns. Izlasiet kādu grāmatu!
Labākā šīvakara runa.
Domājat, viņš zināja, ka viņu cenšas nogalināt?
Nezinu. Viņš bija pillā.
Un nākamajā rītā...
Beigas.
Tās nebūs beigas. Es palīdzēšu šo slepkavību atrisināt,
un jūs saņemsiet svētību.
Tiešām? Pēc visa, ko stāstīju, jums tas šķiet iespējams?
Esat pelnījis Holivudas beigas. Un es jums tās pagādāšu.
Bet jūs izstāstījāt tik garu stāstu,
un cilvēks, kuru knapi pieminējāt, bija līgava.
Viņu taču apsūdz slepkavībā.
Nu, vienkārši...
Vienkārši man neliekas, ka to izdarīja Greisa.
Ko jūs man nestāstāt, Anīk?
Nu labi.
Ir vairākas lietas.
Bet tad jums jāzvēr, ka neteiksiet Zojai
vai viņas vecākiem, ka dzirdējāt to no manis.
Labi.
Fotografēšanās laikā es redzēju, kā Greisa ar Edgaru strīdas.
Un pirmās dejas vidū...
Man jāiet.
...Edgars aizgāja.
Un tad, ejot uz afterpārtiju, es Greisu redzēju pie bibliotēkas.
Un viņa kaut ko bēra dzērienā.
Un tad to iedeva Edgaram.
Anīk! Jūs redzējāt, kā Greisa saindē Edgara dzērienu?
Es droši nezinu, vai tā bija inde.
Kāpēc jums ir tik skaļa balss?
Jūs esat šajā mājā?
Šī nav nekāda māja. Šī ir muiža.
Un, spriežot pēc kāpņu daudzuma,
te ir vismaz sešas vannasistabas.
Bļāviens!
Kā sauc jūs? Smuks kā bilde.
- Sebastjans. - Treviss.
Anīk! Ko tu viņai izstāstīji?
Ka Greisa viņu noindēja?
Tā, uzmanību!
Mums ir līķis un daudz cilvēku, ar ko runāt,
tāpēc sāksim izklaidēties!
Atvedu jums nagetus.
Ak nē.
Tulkojis Imants Pakalnietis