Извинете, казвате, че снощи Грейс е сипала нещо в питието на Едгар?
- Зоуи, коя е тази жена? - Инспектор Данър.
Когато обвиниха Аник за убийството на Зейвиър, тя му помогна.
- "Набедиха". - Да.
Тя може да помогне.
Нали се разбрахме - никаква полиция.
Не се бой, синеочко. Вече не съм в полицията.
Аник ме помоли да проведа дискретно разследване преди идването на куките.
Куките?
Вижте, сватбите предизвикват у хората сложни чувства,
свързани с любов, пари, семейство.
Тези чувства ни карат да вършим непривични неща.
Дори да убиваме.
Искам да говоря с всеки от вас
и да чуя версиите ви за случилото се този уикенд.
Вашия разказ по спомен. Всички гледаме през собствения си обектив.
- Защо си й казал, че Грейс е сипала нещо? - Защото я видях.
Но не извика ли Данър да ни помогне да оневиним Грейс?
Да.
- Едно и също ли искаме? - Да.
Грейс, ще започна с теб.
Само да уточним нещо.
Искам да докажете, че Грейс е невинна.
Тоест искаш да открия кой е истинският убиец?
Именно. Искаме едно и също.
Почакай.
- Какво има? - Идваш с мен, момчето със загадките.
- Така ли? - Заедно разкрихме убиеца на Зейвиър.
Партньори сме.
Щом смятате, че ще помогна.
Идвай.
Първо, съболезнования за загубата.
Но боже мой, сватбените снимки ще са върхът.
Виж колко добре ти стои булчинската рокля, момиче, точно по мярка ти е.
Благодаря.
Тя е винтидж. Сама я реставрирах.
И на мен ми допада.
Вижте, не съм убила съпруга си.
Не сипах отрова в питието му.
- Просто бях... - Чук-чук.
Дойдох само да донеса това, защото на Грейс й става студено.
Просто ще го оставя тук. Освен ако не искаш да остана?
- Май ти го искаш. - Така е.
- Може да остана, нали? - Така мисля. По-весело ще е.
Грейс, как се запознахте с Едгар? Било е неотдавна, нали?
Запознахме се преди шест месеца.
Тъкмо бях скъсала с един, който ми крадеше бельото.
- Говориш за Травис, нали? - Учудващо - не.
На Грейс никога не й е вървяло в любовта.
Не, обичам да съм влюбена. Просто не намирах правилния човек.
Докато не срещнах Едгар.
Той е мой тип.
По момчешки красив, особняк.
ГРЕЙС
Бях в антикварния си магазин.
Не точно магазин, а част от по-голям занаятчийски кооператив.
Реставрирах красива кукла от 19 век, когато...
Добър ден, госпожо, търсех...
Извинете, господине. Не очаквах да видя гущер.
И аз поднасям извинения. Не очаквах писъка ви.
Идвам да попитам имате ли винтидж пишеща машина.
О, да.
За вас ли е, или за вашия спътник?
Роксана ли?
Не, на нея не й трябва пишеща машина.
Предпочита калиграфията ли?
Шегувате се.
Обичам шегите.
Беше непохватен, но имаше нещо обезоръжаващо в него.
Ако нямате нищо против, че питам, какво ще правите с нея?
Подарък за скъпата ми сестра е.
Тя има афинитет към неща от отминали времена.
Аз пък се интересувам от предстоящото. От технологиите.
Това произведение на изкуството е по-ценно от всичко с екран.
- Амиш ли сте, или мразите удобствата? - Вижте я.
Все едно ви говори.
Вдъхва ви кураж, докато пишете следващия си роман
или писмо до голямата любов.
А когато сте готови, изтръгвате листа,
както преди малко сте изтръгвали думи от сърцето си, и го държите
в ръцете си.
Боя се, че имам работа. Ще си уредя сметките и тръгвам.
Осъзнавам, че е самонадеяно,
но бих искал да ви помоля да ме придружите
на рождения ден на сестра ми утре вечер.
Гущерът ми ви хареса.
- Не ми се иска да го разочаровам. - И аз не искам това.
Беше неочаквано. Знаех само името му - от кредитната карта.
Г-н Едгар Миноус и гостенката му.
Не съм била на такова празненство.
- Онези жени нас ли сочат? - Боя се, че да.
- Кой си ти? - Не ме ли потърси в "Гугъл"?
- И защо ще те търся в интернет? - Каква очарователно особена девойка си!
Пардон. Грейс, прощавай. Знам, че разговаряте,
но просто толкова се радвам да се запозная с теб.
Ще сме най-добри приятелки!
Ти трябва да си сестра му.
- Осиновената сестра. - Осиновена.
Да. Ела с мен.
Вие двамата събудихте голям интерес.
Във вестник "Фаст Къмпани"
определят Едгар като най-желания ерген в Силициевата долина.
Онези шушукащи жени ревнуват от мен?
Определено са вкиснати. Ехо?
- Е, да не ги разочароваме тогава. - Да.
Най-желаният ерген в Силициевата долина.
Ще ме удостоиш ли с танц?
Не танцувам.
Когато последно танцувах пред хора,
викарият реши, че съм обладан от духове, и ги гони със заклинания.
Хорското внимание ме смущава.
- Вече достатъчно ме гледаха. - Разбирам.
Имам идея.
Вървим право към дансинга.
Ето. Виж, няма жива душа.
Сега е моментът да потанцуваме.
Не съм срещал човек като теб.
И аз.
Какво ще изтанцуваме?
Танца на неомъжената, дето си чака пръстена?
Или танца на Соулджа Бой?
Или нещо в хип-хоп стил.
Грейс, тялото ми не е способно да прави тези движения.
А и Роксана обича танците, но само като зрител.
Тогава да изнесем представление за Роксана.
Ела тук.
Номерът е да не го мислиш прекалено много.
Прави каквото те влече.
Да.
- Много добре. - Да.
- Грейс. - Да?
Коя си ти?
Почти ме накара да искам да се завъртя.
- Това е добре. - Прекрасно.
Отдавам се на своеволия.
- Хвани ми ръката. - Да.
Обикновено не правя неща, които не искам.
Това е общото между нас.
Мамка му.
Извинете за безпокойството, сир. Чака ви спешна работа, не търпи отлагане.
Трябва да вървя.
Роксана.
За пръв път го виждам такъв.
Омагьоса го.
Разбира се, че го потърсих в интернет.
Едгар Миноус, титан в технологиите.
Изведнъж бях част от неговия свят.
Дори ме попита дали може да ме запознае с майка си.
Предупреди ме, че е опака.
Прости ни за закъснението, майко.
Шофьорът беше препил със сироп за кашлица и бъркаше пътя.
Значи това е момичето, пленило сина ми.
Приятно ми е, Гейл.
Всъщност Грейс.
Какво каза?
Казах ти, че се казва Грейс. Защо я нарече другояче?
На жена с нейното потекло й подхожда името Гейл.
Грейс е име, което подхожда на някого с нейната красота, усета й за странното,
увлечението й към всичко в живота.
Извинявам се. След кончината на татко майка лесно се обърква.
Не се обърквам, камо ли пък лесно.
Също така не се обърквам.
Ето така прави. Съжалявам.
Мъжете, с които съм излизала, се боят от майките си,
но Едгар ме защити и бях на седмото небе.
Виж, над 40 гроздови зърна.
Разбира се, той често беше зает.
Но когато го нямаше, Хана ми правеше компания.
Всичко беше прекрасно.
Грейс, трябва...
- Не! - Недей, Грейс.
Защо спря? Ще ни навали.
Грейс.
През последните няколко месеца плени сърцето ми.
Сега от "Фаст Къмпани" ме питат за ергенския списък другия месец.
Не бих искал да съм в него.
Не разбирам.
Ще се омъжиш ли за мен?
Да разбирам ли, че това е "да"?
Едгар не искаше дълъг годеж и започнахме планове за сватбата.
Но семействата ни бяха много различни и имаше напрежение.
Изглежда вкусно.
Това са потпури.
Бон апети!
Грейс, боя се, че все аз отмъквам годеника ти нанякъде.
Едгар, самолетът те чака.
"Отмъква" значи, че ме взема. Не е нещо лошо.
Наистина.
Няма да ме има няколко седмици. Това е маршрутът ми.
Вярвам на всички ви безпрекословно.
Чудесно. Синът ми би искал сватбата да е тук.
Ще е събитието на сезона.
Няма да жалим средства.
За приема бихме могли да използваме цветята от вечерята.
Прекрасна идея!
Защо да не използваме отново и виното?
Ще го плюем от уста в уста.
Според мен би било хубаво Хана да се заеме с цветята.
За мен ще е чест.
Съжалявам.
Винаги съм си представяла сватбата си в тесен кръг.
Лична, с принос от семейството.
Не разбирам какво казваш.
Лейди Изабел, аз съм Царя на скрежината. Виж редингота ми.
Но боя се, че не сме заможни като семейство Миноус.
Не се тревожете. Ще платим всичко, както винаги.
Ура!
Не е само до парите.
Това е денят на Грейс.
И ще е прекрасен, защото любимите ми хора ще са там.
Сватбата ще е както искате, лейди Изабел.
Но за десерт ще предложим скрежината на баща ми.
Какво?
Много добре.
- Няма да съжалявате, милейди. - Нали знаеш, че ядеш ароматизатора?
Задвижихме плановете и Едгар предложи моминското парти да е в лятната им къща.
Радвам се за теб, драга сестричке.
Вече се страхувах, че няма да си намериш добра партия.
Права си, бившите ми са все негодници, но знаех, че Едгар ще е различен,
още щом ме заведе в Амстердам на обяд.
Колко романтично!
Но, разбира се, работната му среща свърши късно, затова не го видях.
Не си го видяла?
Не, но се разходих край каналите и беше толкова красиво.
А после, когато се прибрах, той ми се реваншира,
като ме заведе на работна вечеря на яхтата си.
Но ти мразиш лодки. Прилошава ти.
Ами да, лежах дни наред,
но Едгар ми прати готвача си да ми сготви супа.
- Не ти ли поднесе супата лично? - Не.
Трябваше да сключи изгодна сделка с криптовалута.
Тя отне почти цялото му време.
Но няма значение. Щом встъпим в брак, всичко ще е идеално.
Смяташ, че бракът ще реши проблемите ви.
Сестро, не сравнявай злополучния си брак с онзи глупак Брет с моя.
Не правя нищо подобно.
Разказваш ни за бурно ухажване, но ухажорът го няма!
Защо си толкова жестока?
Защото си влюбена в идеята да си влюбена
и не виждаш, че Едгар не те прави щастлива.
Обичаш ли го изобщо, или богатството му те заслепи?
Не казах такова нещо!
Ами намекна го.
Попитах те само дали наистина си щастлива, или така ти се иска.
Много е гадно да питаш булката такова нещо на моминското й парти.
Безпокоях се за теб.
Спри да се безпокоиш!
Остави ме сама да избирам.
Направих го и виж какво стана.
Така.
Зоуи, искам ти, аз и Аник да се съберем в коридора.
Да, съгласен съм.
След малко се връщаме.
- Не исках да кажа това. - Знам.
- Не може да останеш. Приемаш го лично. - Не мърдам оттук. Тя ми е сестра.
Така е. Сестра й е.
Казвам само, че Зоуи може да е по-полезна другаде.
Така е.
И това е вярно.
Докато сме вътре и разпитваме всеки,
някой трябва да е при останалите и да търси улики.
Знаете ли какво? Хубаво.
Ще проведа собствено разследване и ще намеря истински улики,
по-добри от всичко, което някой е намирал.
Би било чудесно.
Май е бясна.
Сестри, нали?
Да. Тя просто е загрижена за мен.
А и наистина ми става студено.
Но тя наистина ме разстрои на моминското парти.
Но Хана ме утешаваше.
Плачеш, защото сестра ти е права, или защото греши?
Не знам.
Едгар е много ангажиран,
но знам, че иска да е с мен.
А ти какво искаш?
Имах много време да мисля,
защото повече не видях Едгар до уикенда на сватбата.
Ето те, моя отшелничке.
Търсих те навсякъде. Гостите започнаха да идват.
Ще ги посрещаме ли?
Помниш ли, като се влюбихме?
Танцувахме на терасата без музика и на спокойствие?
Да.
Искам така да се оженим.
Чакай, да не би да предлагаш да избягаме?
Сватбата на сестра ми беше пищна.
Мястото не беше нищо особено, но пръснаха много пари.
После бракът им се оказа пълен провал, затова искам сватбата ни да е само за нас.
Не е ли романтично?
Грейс, съгласен съм. Гостите са най-лошата част.
Но вече пристигат и всичко започва. Нищо не можем да променим.
Но обещавам, че днешният ден ще е посветен на двама ни.
Имам нещо за теб.
Сватбен подарък?
Милейди.
Предбрачен договор?
Свитък на ограниченията.
Това е точно обратното на романтично.
Но урежда паричните въпроси и ни остава само любовта.
Отстраняваме акулите и оставаме само ние, дребните риби.
Обичам шегите.
- Може ли да подпиша в понеделник? - Тогава ще е следбрачен договор.
Но добре.
Надали нещо ще се промени до понеделник.
Отказала да подпише предбрачен...
Не отказах. Може ли да не пишете "отказала"?
Щях да го подпиша в понеделник, ако Едгар не беше...
Вижте, бях разстроена.
И бях права. Трябваше да избягаме.
Защото вечерята беше пълно безумие.
Изабел беше не просто опака, а непоносима.
Не можем да приемем това. Коя е Гейл?
Майко, какво става?
Тя или не знае името ти, или предпочита да го петни.
СВАТБАТА НА ЕДГАР И ГЕЙЛ
Гейл. Отново.
Майко, как можа!
Колко хора се разстроиха.
Гейл, Грейс... Това е просто хартия, с която бършем изцапаните си муцуни.
Може да е богата, но обноските й никакви ги няма.
Извинявам се. Преди две седмици пи енергийна напитка.
Оттогава не е на себе си. Ще повикам д-р Шулкинд да я прегледа.
Започва да превърта.
Тогава ненадейно се озовах очи в очи със стар ухажор.
- Радвам се, че те видях. - Госпожице Грейс.
Все така пленителна като в деня,
в който ми разби сърцето.
Травис. Наистина си дошъл.
Питая само топли чувства към дните, прекарани заедно.
Всъщност поканих всичките си бивши ухажори от добро възпитание.
Трябва да призная, че очаквах да четеш между редовете.
Направих го.
Боц!
Себастиан представи сватбения подарък на Едгар.
Шегичо Юлисис.
Ей, гуляйджии!
Шегичо Юлисис!
Не участвах в организацията на сватбата, защото търсех него.
Знаех колко много значи за теб и той да е тук.
Била си разстроена заради шегичо си?
- Не. - Не беше ли мило от страна на Едгар?
Наистина мил жест, но предпочитам да бяхме прекарали времето си заедно.
- Убиец! - Боже мой!
Убиецът винаги се връща на местопрестъплението.
Ти си на местопрестъплението.
По дяволите, сам се вкарах в капана.
- Все тая. Влизам да събера улики. - Твоята решителност ми допада.
И аз съм такъв.
Ще искаш да те придружа, повярвай ми. Не губя самообладание.
- Имаш ли още ръкавици? - В ски гардероба са.
Мисля, че трябва да знаете, че Едгар си падаше по биохакерството.
Планът му беше да живее до 140 години
и да качи жизнената си енергия в облак или нещо такова.
Жизнените ми показатели падат. Трябва да си лягам.
Но празненството още върви. Това е сватбеният ни уикенд.
И оттук насетне ще прекараме живота си заедно.
Но искам той да продължи колкото може по-дълго,
а това става с лягане в един и същи час.
Нуждая се от почивка. Като совата или блендера.
Видя ли? Дори примерите ми вече са неадекватни.
Лека нощ, любов моя.
На моминското парти Зоуи ме попита дали съм щастлива.
До утрото на сватбата вече не бях сигурна.
Имам подарък за теб.
Тази фиба е носена от всяка булка в рода Миноус от Гражданската война насам.
Очаквам да я носиш.
- Грозна е. - Безценна е.
- Грейс, не си длъжна да я носиш. - Напротив.
- Не е длъжна. - Ще я нося.
Предбрачният договор. Защо не е подписан? Подпиши се, преди да се омъжиш за сина ми.
Какво е това?
Да не би да сте внесли наркотик в дома ми?
Това е адерал. Дава ми енергия.
Може ли да си взема?
Разбира се.
Каква странна и ужасна жена.
Какво?
Нищо.
Да сложим тази безценна фиба на главата ти,
за да станеш част от рода Миноус.
- Не мислиш, че трябва да се омъжа. - Не съм го казала.
- Но искаш да го кажеш. - Не.
Давай, кажи го.
Кажи ми какво мислиш наистина.
- Добре. Не мисля, че трябва да се омъжваш. - Знаех си.
Щом не те прави толкова щастлива, че да подскачаш от радост.
Знаеш ли какво виждам?
Той е запален по технологиите, а ти мразиш всичко, направено след 1985 г.
Той заспива с кокошките, а ти си нощна птица.
И чух, че си затворила антикварния щанд, а си го обичаш.
Само временно, докато мине сватбата.
Боя се, че се съобразяваш с неговия живот, а той с твоя - не.
Искам нещо по-добро за теб.
Доста се разстроих.
Боях се, че Зоуи е права за мен. За Едгар.
А после дойде ред на сандъка и обетите.
Не е ли приятно? Да сме с глави в сандъка.
"Драга моя, Грейс.
- Вписваш се в живота ми..." - Не...
Какво правиш?
На първата ни среща каза, че съм събудила чувства у теб.
Но не знам дали аз изпитвам нещо.
Ала отчаяно ми се иска да изпитвам.
Така че не чети. Просто ми кажи как се чувстваш.
Бъди честен.
Грейс, знам, че имам определени навици.
Странен съм.
Но мислех, че ще прекарам старините си само в компанията на ребуси.
Но сега ти си ребусът, който искам да реша.
Караш ме да искам да се променя.
Не знам дали точно това исках да чуя,
но от Едгар това си бяха направо шекспирови слова.
Харесва ми този сандък.
Едгар.
Искам и аз да се снимам.
Госпожо Миноус.
Какъв ще е музикалният съпровод на първия ви танц?
И двамата сме наясно, че Едгар не танцува пред хора.
Но това е традиция.
Свещено тайнство.
Тези неща са важни.
Не желаеш ли танц с жениха?
Не, искам. Копнея за такъв.
Тогава танцувайте.
Иска ми се да танцуваме като съпруг и съпруга.
Но това ще ми причини огромен дискомфорт.
Каза, че искаш да се промениш заради мен.
Това е първата ми молба.
Толкова ли е важно за теб?
Добре тогава. Ще танцуваме.
- Може ли със сандъка? - Без него.
Гледай мен.
Никой друг не е важен, само ние.
Левият крак напред. Десният напред, настрани.
Роксана. Трябва да вървя.
Мисля, че знам този танц.
Следвай ме, обичам бързото темпо.
Много се срамувах.
Но за щастие, някога шегичо е бил професионален танцьор.
Той наистина просто лежи и не дава признаци на живот.
Сещам се, когато намерих баба.
Не пипай нищо! Това е местопрестъпление.
Помогни ми да го обърна.
Мъртвото тяло ли?
Трябва да го обърнем, за да преровим джобовете за улики.
Стегни се.
- Раз. - Заради баба го правя.
- Два, три. - Раз, два, три.
Спри.
Погледнах го в очите!
Добре, ще...
Не го пипай!
Млъкни и ми помогни.
Телефон. Ментови бонбони.
Боже, балсам за устни.
- Рецепта за адерал? - Хайде.
Какво е това?
Прилича на копче за ръкавели, но е само едно.
Той вече е с ръкавели.
Чакай, смартчасовник.
Тези джаджи могат да ти следят пулса, нали?
Ако отключим телефона му, може би ще разберем часа на смъртта.
Сетих се преди теб.
Да му се не види!
Свършиха опитите за отключване. Ще чакаме пет минути.
- Травис, да използваме лицево разпознаване. - Вече му затвори очите.
Трябва пак да ги отворим.
Когато Едгар се е върнал, попита ли го къде е бил?
Не. Сигурна съм, че е бил на работна среща.
Бях бясна, че отново ме заряза.
А после, в 21,50 ч., като по часовник...
Драга моя, режимът ми изисква да се оттегля за вечерта.
Знаех си, че ще го кажеш. Но трябва да сме заедно в сватбената нощ.
Имам предложение за теб.
Адерал?
Недей така, ах, гиди глупавичкото ми наркоманче!
- Не пия лекарства. - Помниш ли на Нова година?
Дадох ти едно и беше страхотно.
Стоях буден до 5 ч. сутринта и играх настолни игри сам.
Пълна липса на спортсменство. Няма да се повтори!
Моля за внимание.
Време е за големия финал на вечерта.
Качвайте се на колите си и се прибирайте по домовете си.
Прибирайте се, моля.
За онези, които са отседнали в имението, афтърпартито е в библиотеката.
Защо се радвате? Никой от вас не е поканен.
Скъпи мой, не може да не отидем на афтърпартито си. Още едно питие?
Добре. Още едно питие и си лягам.
Чудесно.
Здравей. Едно розе, моля.
- И уиски за съпруга ми. - Веднага.
Остави на мен.
Но исках повече от едно питие.
Исках да сме заедно и да се уверя, че всичко ще е наред.
А Едгар каза, че иска да се промени.
Не се гордея с постъпката си, но...
- Сложила си му нещо в питието. - Адерал, не отрова.
Вземал е и преди и не му е ставало нищо.
Всичко изглеждаше наред. Дори Изабел беше някак мила с мен.
Добре дошла в семейството. Такова, каквото е.
Благодаря.
Знам какво си направил и няма да позволя да го причиниш на Грейс.
Ще умреш нощес!
Травис.
Не, хайде по-сериозно.
Всички сте злодеи.
Всички до един сте злодеи.
Бъдете си злодеи.
- И кажете "какво". - Какво?
Какво ли? Ето! Разкрити сте!
- Цербер подскача при портите на ада. - Скъпи.
Злодеи.
Всички сте злодеи.
Не съм в ада, защото ти си ангел.
Не знам как се напи толкова, но трябваше да го заведа в леглото.
Става късно, нали?
Време е да ви пожелаем лека нощ.
Лека нощ.
Не съм тъжен, бъзиках се с вас. Кретени.
Сладка двойка са, нали?
Не съм по традициите, но трябва да ме пренесеш през прага.
Не съм уличница.
Скрежина.
Обичам те.
Роксана.
Легнах с булчинската си рокля. Не че много спах.
На сутринта...
Едгар. Алармата.
Дори да си с махмурлук, сигурно я чуваш.
Какво стана с биоправилата? Ставай!
Едгар.
Това е всичко, което помня.
Защо Травис е бил на вратата? Той не беше ли отседнал в хотела?
Не знам.
Благодаря ти за откровеността, Грейс. Това ни беше достатъчно.
Тя е невинна, нали?
Дала му е адерал.
Той стимулира мозъка, не трупясва хора.
Или е сипала нещо друго в питието му и ни излъга за адерала.
Трябва да разберем от какво е умрял.
Да говорим с бившия й приятел, който е казал на Едгар, че ще умре.
- Усещам, че ще драйфам. - Доближи го.
- По-близо до лицето. - Върху гърдите му.
Какво, по дяволите?
Здравейте.
Опитвахме се да разберем кога е настъпила...
- Травис? - Държа главата.
Опитвахме се да разберем кога е настъпила смъртта
от приложението, което мери пулса.
Ако успеем да го отворим, ще знаем кога е спряло сърцето.
- Това е местопрестъпление. - Точно така.
Когато приключите, оставете тялото така, както го заварихте.
- Какво? - Хич не ми дреме.
Вече не съм ченге.
Но надушвам заподозрените отдалеч.
Нищо не сме направили. Опитвахме се да помогнем.
Чухме, че с Едгар сте се сдърпали.
Не. Почти не го познавах.
НАЙ-ГОЛЕМИТЕ ИНВЕСТИТОРИ В СВЕТА
Мога да обясня.
Наистина ли?
Превод на субтитрите Катина Николова