סליחה, אמרת שגרייס הכניסה משהו למשקה של אדגר אתמול?
זואי, מי האישה הזאת?
זו הבלשית דאנר.
היא עזרה לנקות את אניק כשהוא הואשם ברצח של זאבייר.
- שלא בצדק. - נכון.
היא יכולה לעזור.
היי, חשבתי שהסכמנו. בלי משטרה בינתיים.
אל תדאג, עיניים כחולות. אני כבר לא שוטרת.
אניק ביקש שאבוא
ואבדוק בדיסקרטיות כמה דברים לפני שיגיעו הדרדסים.
הדרדסים?
תראו, חתונות מציפות רגשות מסובכים.
על אהבה, על כסף, על משפחה.
והרגשות האלה גורמים לאנשים לעשות דברים שהם לא נוהגים לעשות.
אפילו לרצוח.
לכן אני רוצה לדבר עם כל הנוכחים
ולשמוע את הגרסאות שלכם למה שקרה בסוף השבוע.
אני אוהבת לקרוא להן סרטי התודעה שלכם.
- כל אחד הוא כוכב הסרט שלו. - היי,
למה סיפרת לה שגרייס הכניסה משהו למשקה של אדגר?
כי זה קרה. ראיתי אותה.
בסדר, אבל הבאנו את דאנר כדי שתעזור לנו להוכיח שגרייס לא אשמה, נכון?
נכון.
- בראש אחד? - בראש אחד.
טוב, גרייס. אתחיל בך.
היי. שיהיה ברור.
אני ממש צריך שתנקי את גרייס מחשד.
אתה מתכוון שאתה ממש צריך שאגלה מי הרוצח האמיתי?
בדיוק. בסדר. אז אנחנו בראש אחד.
עצור.
- מה העניין? - אתה נכנס איתי, נער החידות.
- באמת? - פענחנו יחד את תיק אקזבייר.
אנחנו שותפים.
טוב, כלומר... אם נראה לך שאני יכול להועיל.
- בוא. - כן.
אני רוצה לפתוח ולומר שאני משתתפת בצערך.
אבל אלוהים אדירים, צילומי החתונה יהיה פצצה.
תראי כמה יפה השמלה מונחת עלייך, אחותי, כמו כפפה ליד.
תודה.
את יודעת שזו שמלת וינטג'? שחזרתי אותה בעצמי.
גם בעיניי היא יפה.
תקשיבו, לא הרגתי את בעלי, טוב.
לא הרעלתי את המשקה שלו.
- אני רק... - טוק טוק.
רק רציתי להביא את זה כי גרייס רגישה לקור.
אז פשוט אשאיר את זה כאן.
אלא אם את רוצה שאשאר?
- נראה לי שאת רוצה להישאר. - האמת היא שכן.
- זה בסדר, נכון? אם אשאר? - אני חושב שכן.
כל המרבה הרי זה משובח וכל זה.
א-הה. אם כן, גרייס, איך הכרתם?
זה לא קרה מזמן, נכון?
הכרנו לפני חצי שנה.
בדיוק נפרדתי ממישהו שגנב לי תחתונים.
- טראוויס. זה טראוויס, נכון? - דווקא לא, למרבה הפלא.
כן, גרייס תמיד הייתה חסרת מזל בכל הקשור לאהבה.
לא, אני אוהבת להיות מאוהבת.
פשוט לא מצאתי את האדם הנכון.
עד שפגשתי את אדגר.
הוא בדיוק הטיפוס שלי.
חתיך בסגנון נערי, קצת מוזר.
גרייס -
הייתי בעבודה. יש לי חנות עתיקות.
טוב, לא חנות. שטח בתוך חלל יצירה שיתופי.
בכל אופן, עסקתי בשחזור בובת תינוק יפהפייה מהמאה ה-18, ואז...
ערב טוב, גברתי. אני מחפש...
סליחה, אדוני. לא ציפיתי לראות לטאה.
אני מצטער.
לא ציפיתי לצרחה.
נכנסתי לשאול על מכונת כתיבה וינטג'.
אה, כן.
מותר לי לשאול אם היא בשבילך או לבת לווייתך?
רוקסנה?
לא, לא יהיה לה מה לעשות במכונת כתיבה.
כי היא מעדיפה כתיבה תמה?
את מתבדחת.
אני אוהב בדיחות.
הוא היה מגושם, אבל היה בו משהו מרגיע.
אם לא אכפת לך שאני מחטטת, מה התוכניות שלך בשבילה?
זו מתנה לאחותי היקרה
שרוחשת חיבה לחפצים מן העבר.
כן.
ואילו אני ממוקד יותר בעתיד לבוא. טכנולוגיה וכדומה.
ליצירת אמנות זו ערך רב בהרבה מכל חפץ עם מסך.
את בת לכת האיימיש או סתם מתעבת נוחות?
תסתכל עליה.
איך שהיא מדברת אליך.
מעודדת אותך בשעה שאתה כותב את הרומן הגדול הבא שלך או...
או איגרת לאהובת לבך.
ולאחר שסיימת,
אתה תולש את הדף מהתוף
כאילו תלשת את המילים מלבך ואתה מחזיק אותו...
בידיך.
לצערי, יש לי איזה עניין לטפל בו.
אשלם את חובי ואלך לדרכי.
ברור לי שזה אולי ישיר מדי,
אבל הייתי רוצה לבקש ממך שתתלווי אליי
למסיבת יום ההולדת של אחותי מחר בערב.
את מבינה, מצאת חן בעיני הלטאה שלי
ולא ארצה לאכזב אותה.
גם אני לא ארצה לאכזב אותה.
אז...
זה היה בלתי צפוי כל כך.
ולא ידעתי עליו כלום חוץ מהשם על כרטיס האשראי.
מר אדגר מינוז ואורחת.
אף פעם לא הייתי במסיבה כזאת.
הנשים האלה מצביעות עלינו?
אני חושש שכן.
מי אתה בדיוק?
לא חיפשת אותי בגוגל?
אמור לי בטובך, למה שאחפש אותך בגוגל?
איזו עלמה מכשפת במוזרותה את.
סליחה. גרייס, אני מצטערת, אני יודע שאתם באמצע שיחה,
אבל אני שמחה כל כך להכיר אותך.
אנחנו נהיה חברות קרובות.
את ודאי אחותו של אדגר.
- מאומצת. - מאומצת.
- כן. לווי אותי. - טוב.
חוללתם מהומה לא קטנה, שניכם.
עיתוני החברה, "פאסט קומפני",
הכתירו את אדגר לרווק המבוקש ביותר בעמק הסיליקון.
אז הנשים שהתלחששו שם, הן מקנאות בי?
הן בהחלט נרגנות. הלו?
אז בואי לא נאכזב אותן.
כן.
הרווק הכי מבוקש בעמק הסיליקון?
האם תכבד אותי בריקוד?
לא, אני לא רוקד.
בפעם האחרונה שרקדתי בציבור,
כומר זיהה אותי כשד ושלח אותי לגירוש שדים.
מאוד לא נוח לי עם כל סוג של תשומת לב ציבורית,
- וכבר קיבלתי יותר מדי מזה. - אני מבינה.
יש לי רעיון.
אנחנו הולכים ישר לריקודים.
תראה. אין איש בסביבה.
זו ההזדמנות שלנו לצאת במחול.
מימיי לא פגשתי מישהי כמוך.
כמוני כמוך.
באיזה מחול נצא?
שמא נרקוד את "אישה לא נשואה"?
או אולי את "ילד חייל"?
או אולי
אלמד אותך לרקוד "דאגלס"?
גרייס, אני לא חושב שגופי מסוגל לעשות דברים כאלה.
ורוקסנה מתענגת על מחול, אך רק כצופה.
אם כך, בוא נעלה מופע למען רוקסנה.
בוא הנה.
כעת, הסוד הוא לא לחשוב על זה יותר מדי.
פשוט תעשה כל מה שגופך רוצה.
כן.
זה דווקא נחמד.
- כן. - כן.
- גרייס. - כן?
מי את?
הבאת אותי ל... לסף סחרור.
- זה טוב. - נפלא.
אני מרגיש כמו פרחח.
- קח את ידי. - כן.
אינני נוהג לעשות דברים שאינני רוצה לעשות.
אני חושבת שזה משותף לשנינו.
לעזאזל. כן.
סליחה על ההפרעה, אדוני.
יש עניין דחוף שאתה נדרש לטפל בו.
אני חייב ללכת.
רוקסנה.
מעולם לא ראיתי אותו ככה.
את כישפת אותו.
מובן שחיפשתי אותו בגוגל ברגע שהגעתי הביתה.
אדגר מינוז, טייקון היי-טק.
ופתאום הייתי חלק מהעולם שלו.
הוא אפילו שאל אם יוכל להכיר אותי לאימא שלו.
הוא הזהיר אותי שהיא קשה לפעמים.
סליחה על האיחור, אימא.
הנהג שלנו היה מסטול מסירופ נגד שיעול וכל הזמן התבלבל.
אז זו האישה שלדברי בני שבתה את לבו.
נעים מאוד להכיר אותך, גייל.
זה גרייס, למעשה.
מה אמרת לי?
אמרתי לך ששמה הוא גרייס.
למה שתגידי משהו אחר?
כי אישה במעמדה נראית יותר כמו גייל.
גרייס הוא שם שהולם מישהי שהתברכה ביופי שלה, בשובבות שלה,
בתשוקתה לכל הדברים בחיים האלה.
אני מתנצל.
מאז מותו של אבי, אמי מתבלבלת בקלות.
אני לא מתבלבלת, ובטח לא בקלות.
חוץ מזה, אני לא מתבלבלת.
והיא הולכת.
אני מצטער.
רוב הגברים שיצאתי איתם פוחדים מהאימהות שלהם,
אבל איך שאדגר הגן עליי, הייתי בעננים.
תראי. יותר מ-40 ענבים.
כמובן, לעתים קרובות הוא היה עסוק בעבודה.
מינוז -
אבל כשהוא לא היה בסביבה, ביליתי עם האנה.
הכול היה נפלא כל כך.
גרייס, אני צריך ל...
לא!
לא, גרייס.
מה אתה עושה? אנחנו נירטב.
גרייס.
בחודשים האחרונים את... ריתקת אותי.
ועכשיו "פאסט קומפני" שואלים בנוגע לרשימת הרווקים המבוקשים של החודש הבא,
ואני מעוניין מאוד לא להיכלל בה.
אני לא מבינה.
האם תינשאי לי?
אני רשאי להניח שהתשובה היא כן?
אדגר לא רצה אירוסים ממושכים,
אז התחלנו לתכנן במהירות.
אבל המשפחות שלנו הגיעו מעולמות שונים, ולכן היה מתח.
זה נראה טעים.
זה פוטפורי.
בתיאבון.
גרייס, אני חושש שתמיד אני זה שמפלח את בעלך.
אדגר, המטוס שלך מחכה.
לפלח זה לקחת.
זה לא משהו נבזי.
אכן.
אני איעדר כמה שבועות. זו תוכנית המסע שלי.
יש לי אמון מלא בכולכן.
תוכנית מסע -
טוב ויפה. בני רוצה לערוך את החתונה כאן באחוזה.
זה יהיה האירוע של העונה.
לא נחסוך בהוצאות.
חשבתי שנוכל להשתמש באותו סידור פרחים
מארוחת החזרה בקבלת פנים.
איזה רעיון נפלא.
אולי נמחזר גם את היין?
נוכל לירוק אותו זה לפיו של זה.
אני חושבת שיהיה נחמד אם האנה תכין את סידורי הפרחים.
לכבוד יהיה לי.
סליחה.
תמיד דמיינתי את החתונה שלי כאירוע אינטימי יותר.
אישי, עם תרומות מהמשפחה.
אני לא מבינה את המילים שאת אומרת.
ליידי איזבל, אומנם אני מלך הבינג, ובדיוק קיבלתי את המעיל החדש הזה,
אני חושש שאנחנו לא מבוססים כספית כמוכם, משפ' מינוז.
אל תדאג. אנחנו נשלם על הכול. כרגיל.
הידד!
זה לא רק עניין של הוצאות.
זו החתונה של גרייס.
והיא תהיה נפלאה כי האנשים שאני אוהבת יהיו שם.
נקיים את החתונה המפוארת שלך, ליידי איזבל,
אבל לקינוח נגיש את הבאו-בינג של אבא שלי.
מה...
בסדר גמור.
לא תתחרטי על זה, גברתי.
אתה יודע שאתה אוכל מטהר אוויר?
בעיצומן של ההכנות,
אדגר הציע את בית הקיץ של המשפחה שלו למסיבת הרווקות.
אני שמחה כל כך בשמחתך, אחותי היקרה.
אני חייבת להודות שהתחלתי לחשוש שלעולם לא תמצאי בן זוג מתאים.
כן, באמת יש לי רשימה שחורה של אקסים.
אבל ידעתי שאדגר יהיה שונה
מהרגע שבו הטיס אותי לאמסטרדם לארוחת צהריים.
כמה רומנטי.
אבל כמובן, פגישת העסקים שלו התארכה,
אז לא ממש ראיתי אותו שם.
לא ראית אותו?
לא, אבל טיילתי לאורך התעלות וזה היה מקסים.
וכשהגעתי הביתה אדגר כיפר על כך לחלוטין
כשלקח אותי לארוחת ערב עסקית פרטית ביאכטה שלו.
אבל את שונאת סירות. את סובלת ממחלת ים נוראית.
נכון... הייתי מרותקת למיטה כמה ימים.
אבל אדגר שלח את השף האישי שלו להכין לי מרק.
- הוא לא הביא את המרק בעצמו? - לא,
כי הוא בדיוק סגר עסקת מטבעות מבוזרים רווחית מאוד
והיא גזלה הרבה מזמנו.
אבל לא משנה, אחרי שנינשא הכול יהיה נפלא.
את חושבת שנישואים יפתרו את הבעיות שלך.
אחותי,
אני דורשת שתפסיקי להקרין את הנישואים האומללים שלך
לכסיל ההוא, ברט, על שלי.
אני לא עושה את זה.
את מספרת לנו על חיזור מסחרר, אבל אין מחזר.
מדוע את אכזרית כל כך?
כי את מאוהבת כל כך ברעיון של להיות מאוהבת,
עד שאינך תופסת שאדגר לא מסב לך אושר.
את אוהבת אותו בכלל, או שהמעמד שלו סימא את עינייך?
לא אמרתי את זה!
זה השתמע מדברייך.
בסך הכול שאלתי אם את באמת מאושרת
או שאת רק מרגישה שאת אמורה להיות מאושרת.
וזה דבר ממש מגעיל לשאול מישהי במסיבת הרווקות שלה.
אבל דאגתי לך.
אז תפסיקי לדאוג!
את חייבת להניח לי להחליט בעצמי.
נתתי לך, ותראי איך זה נגמר.
בסדר.
זואי, את, אני ואניק הולכים לקיים פגישה קטנה במסדרון.
כן, אני חושב שטוב ש...
- תכף נחזור. - בסדר.
- זה לא מה שהתכוונתי. - אני יודע.
את לא יכולה להישאר. את קרובה מדי.
אני לא הולכת לשום מקום. היא אחותי.
זה נכון. היא אחותה.
אני רק אומרת שכישוריה של זואי יכולים להועיל יותר במקום אחר.
נכון.
כן. כלומר, גם זה נכון.
כי את יודעת, אולי...
בזמן שאנחנו יושבים שם וגובים הודעות מאנשים,
אנחנו צריכים מישהו בחוץ שיחפש רמזים.
בסדר. את יודעת מה? בסדר.
אני אערוך חקירה משלי ואמצא ראיות ממשיות
טובות יותר מכל ראיה שמישהו מצא אי-פעם.
זה יהיה מעולה.
נראה לי שהיא כועסת.
אחיות, נכון?
כן. היא רק מנסה לשמור עליי.
ואני באמת רגישה לקור, אז... כן.
אבל היא באמת פגעה בי במסיבת הרווקות.
אבל האנה ניחמה אותי.
את בוכה משום שאחותך צודקת או משום שהיא טועה?
אני לא יודעת.
אדגר היה עסוק מאוד, אבל...
אני יודעת שהוא רוצה להיות איתי.
ומה את רוצה?
היה לי הרבה זמן לחשוב על זה
כי לא ראיתי את אדגר שוב עד סוף השבוע של החתונה.
הנה את, מתבודדת שלי.
חיפשתי אותך בכל האחוזה. האורחים התחילו להגיע.
נלך לפגוש אותם?
אתה זוכר את היום שבו שתאהבנו?
כשרקדנו על המרפסת בלי רעש ובלי הפרעות?
כן.
אני רוצה שכך נתחתן.
רגע, את מציע שנברח ביחד ונתחתן במקום אחר?
אתה מבין, לאחותי הייתה חתונה מפוארת.
היא התקיימה באלקס לודג'
אבל הם באמת עפו על עצמם.
ובסוף הנישואים שלהם היו קטסטרופה.
לכן אני רוצה שהחתונה שלנו תהיה רק שלנו.
זה לא נשמע רומנטי?
גרייס, אני מסכים. הדבר הכי נורא בחתונות הוא האורחים.
אבל הם כבר התחילו להגיע והכול כבר התחיל.
לא נוכל לשנות עכשיו.
אבל אני מבטיח שהיום הזה יהיה שלנו.
יש לי משהו בשבילך.
מתנת חתונה?
גברתי.
הסכם טרום-נישואים?
מגילת גבולות.
אתה חייב להודות שזה ההפך הגמור מרומנטי.
אבל זה מסלק את העניינים הכספיים ומשאיר רק אהבה.
אנחנו מסירים את כל המכשולים ונשארים רק אנחנו, המינוז.
אני אוהב בדיחות.
אוכל לחתום עליו ביום שני?
אז זה יהיה הסכם פוסט-נישואים.
אבל בסדר גמור.
אני מתאר לעצמי שלא הרבה ישתנה בין עכשיו ליום שני.
סירבה לחתום על הסכם...
לא סירבתי. את יכולה לא לכתוב "סירבה"?
כי הייתי חותמת עליו ביום שני אם אדגר לא היה...
הייתי נסערת, טוב?
וגם צדקתי. היינו צריכים לברוח ולהתחתן.
כי ארוחת החזרה לחתונה הייתה רק הסחות דעת ושטויות.
איזבל נהפכה מקשה לפשוט בלתי נסבלת.
לא נוכל לקבל את זה. גייל? מי זו גייל?
אימא, מה העניין?
או שהיא לא יודעת את שמך או שהיא החליטה להכתים אותו.
החתונה של אדגר וגייל -
גייל. שוב.
אימא, איך יכולת?
תראה איך האנשים האלה יוצאים מהכלים.
גייל, גרייס... זה נייר שמשתמשים בו לניגוב הפה.
היא אולי עשירה, אבל היא ענייה מאוד בגינונים.
אני מתנצל.
לפני שבועיים היא שתתה משקה אנרגיה בסבן אילבן
ומאז היא לא חזרה לעצמי. אבקש מד"ר שולקינד לבדוק אותה.
היא קורסת.
כן.
ופתאום מצאתי את עצמי פנים מול פנים עם מחזר מן העבר.
- שמחתי לראות אותך. - גב' גרייס.
את מקסימה בדיוק כשהיית ביום ש...
ביום שבו שברת את לבי.
טראוויס. הגעת?
יש בי רגשות חיבה עזים לזמן שלנו יחד.
אתה יודע... למעשה,
הזמנתי את כל המחזרים שלי מן העבר מתוך נימוס, אתה מבין?
אני חייבת לומר, האמנתי שתקרא בין השורות.
בהחלט קראתי בין השורות.
בופ.
וכידוע, סבסטיאן חשף את מתנת הנישואים של אדגר.
צחוד יוליסס.
שלום עליכם, חוגגים!
- צחוד יוליסס! - צחוד יוליסס!
בשבועות של היעדרותי, כשאת תכננת את החתונה,
אני חיפשתי אותו.
ידעתי כמה חשוב לך שהוא יהיה כאן.
אז התבאסת מבואו של הצחוד שלך?
- לא. - זה לא היה מעשה טוב מצדו?
לא, זה היה באמת מקסים. אבל הייתי מעדיפה לבלות את השבועות האלה איתו.
- רוצחת! - אלוהים אדירים!
הרוצח תמיד חוזר לזירת הפשע.
אתה בזירת הפשע, טראוויס.
לעזאזל. זה נראה רע.
טוב. שיהיה. אני נכנסת לחפש ראיות.
אני אוהב את הנחישות שלך.
אני מזהה אותה כי גם אני כזה.
את תרצי שאכנס לשם, תאמיני לי. אני קר כקרח.
- יש לך עוד כפפות? - בארון הסקי.
לחלק הבא את צריכה לדעות שאדגר התעניין מאוד בביו-האקינג.
התוכנית שלו הייתה לחיות עד גיל 140,
ואז להעלות את מקור החיים שלו לענן או משהו.
הסימנים החיוניים שלי מאותתים. אני חייב ללכת לישון.
אבל המסיבה עוד לא נגמרה.
זה סוף השבוע של החתונה שלנו.
ולכן אנחנו נהיה יחד כל החיים.
אבל אני רוצה שהחיים יימשכו כמה שיותר,
ושש"ק, שנת שינה קבועה, היא הדרך שלי להבטיח את זה.
אני זקוק למנוחה. כמו ינשוף, או בלנדר.
את רואה? הדימויים שלי כבר מתדרדרים.
לילה טוב, אהובתי.
במסיבת הרווקות זואי שאלה אם אני מאושרת.
בבוקר החתונה כבר לא הייתי בטוחה.
יש לי מתנה בשבילך.
סיכת הראש הזאת עיטרה את ראשה של כל כלה ממשפחת מינוז מאז מלחמת האזרחים.
אני מצפה שתענדי אותה.
- היא מחרידה. - היא יקרה מפז.
- את לא חייבת לענוד אותה. - היא כן חייבת.
- לא, היא לא חייבת. - אני אענוד אותה.
הסכם הטרום-נישואים.
למה לא חתמת עליו? חתמי עליו לפני שאת נישאת לבני.
רגע. מה זה?
האם זה סוג כלשהו של סם פנאי בבית שלי?
זה אדרל. כדי להישאר ערה.
אני יכולה לקבל?
כמובן.
איזה אישה מוזרה ונוראית.
מה?
כלום.
בואי נניח את סיכת הראש היקרה מפז על הראש שלך,
כדי שתוכלי להשתייך למשפחת מינוז.
- את חושבת שלא כדאי לי להינשא לו. - לא אמרתי כך.
- אבל את רוצה לומר. - בשום אופן לא.
קדימה, תגידי.
תגידי לי מה את חושבת באמת.
בסדר. אני לא חושבת שכדאי לך להינשא לו.
את רואה? ידעתי.
אם. אם הוא לא מסב לך אקסטזה של אושר עילאי.
את יודעת מה אני רואה?
הוא חובב היי-טק, ואילו את לא סובלת שום דבר שנוצר אחרי 1985.
הוא הולך לישון בשעה של ילדים, ואילו את ציפור לילה.
ושמעתי שסגרת את דוכן העתיקות שלך, ואת כל כך אוהבת את דוכן העתיקות שלך.
זה זמני. עד אחרי החתונה.
אני חוששת שהפכת את חייך לחלק מחייו ואילו הוא לא עשה כך.
וגם...
אני מאחלת לך הרבה יותר מזה.
טלטלה אחזה בי.
חששתי שזואי צודקת לגביי. לגבי אדגר.
ואז הנחת את תיבת הנדרים מעל הראש שלנו.
נכון שזה נחמד? רק שני הראשים שלנו בתיבה.
גרייס היקרה לי מכול.
- את מתאימה באופן מושלם לחיים שלי. - לא...
מה את עושה?
בדייט הראשון שלנו אמרת לי שאני מוציאה ממך משהו.
העניין הוא שאני לא יודעת אם זו אמת.
אבל אני רוצה. בכל לבי.
אז אל תקריא. פשוט תגיד לי מה אתה מרגיש.
מהלב.
גרייס... אני יודע שאני עושה דברים בדרך מסוימת.
אני מוזר.
חשבתי שאבלה את ימי זקנתי בחברת חידות בלבד.
אבל עכשיו את החידה היחידה שאני רוצה לפתור.
את מפיחה בי רצון להשתנות.
אני לא יודעת אם זה היה בדיוק מה שרציתי לשמוע,
אבל בשביל אדגר זה היה לא פחות משייקספיר.
אני אוהב את התיבה הזאת.
אדגר.
אני גם רוצה לצלם.
גב' מינוז.
איזו מוזיקה תלווה את הריקוד הראשון שלכם?
שנינו יודעים שאדגר לא רוקד מול אנשים.
אבל זו מסורת.
פולחן קדוש.
אלה דברים חשובים כל כך.
אינך רוצה ריקוד ראשון?
אני רוצה. אני בהחלט רוצה.
אז מן הראוי שתקבלי.
הייתי רוצה שנרקוד ריקוד ראשון כבעל ואישה.
אבל זה יגרום לי אי נוחות רבה.
אמרת שאני מפיחה בך רצון להשתנות.
אז זו בקשתי הראשונה.
וזה חשוב לך כל כך?
טוב ויפה. נרקוד.
- נוכל להשתמש בתיבת הנדרים? - בלי תיבת נדרים.
היי, תסתכל עליי, טוב?
אף אחד אחר לא חשוב. רק אנחנו לבד.
רגל שמאל קדימה,
רגל ימין קדימה, לצד.
רוקסנה. אני צריך ללכת.
אני יודע את הצעד הזה.
תני לי להוביל. אני אוהב לרקוד מהר.
הייתי נבוכה כל כך.
אבל למרבה המזל, באחד מגלגוליו הקודמים צחוד יוליסס
היה רקדן מקצועי.
וואו.
הוא באמת מוטל שם לגמרי לא חי.
זה מעלה לי פלשבקים מהרגע שבו מצאתי את סבתולה שלי.
היי! אל תיגע בכלום. זו זירת פשע.
עזור לי להפוך אותו.
אותו? את הגופה?
צריך לחפש רמזים בכיסים שלו, ולא נוכל כשהוא על הבטן.
אז תתאפס על עצמך.
- אחת. - זה בשביל סבתולה.
- שתיים. שלוש. - אחת, שתיים, שלוש.
עצור.
הסתכלתי לו בעיניים.
טוב אני הולכת ל...
לא! היי! אל תיגעי בו! מה עשית...
אולי תסתום ותעזור לי?
טלפון. טוב, סוכריות מנטה.
אלוהים... שפתון שקוף.
- מרשם לאדרל? - נו כבר.
מה זה?
נראה כמו חפת, אבל יש רק אחד.
וכבר יש עליו חפתים, אז...
רגע, שעון חכם.
היי. הדבר הזה עוקב אחרי הדופק, נכון?
- כן. - אז אם נפתח את הטלפון שלו,
אולי נגלה את שעת המוות.
אני מקדים אותך בהרבה.
ו... לעזאזל!
הטלפון ננעל. צריך לחכות איזה חמש דקות.
טראוויס.
- נוכל להשתמש בזיהוי פנים. - כן, אבל עצמת את עיניו.
אז נצטרך לפתוח אותן מחדש.
כשאדגר חזר, שאלת אותו לאן הוא ברח?
לא. ודאי הייתה לו ישיבת עסקים או משהו.
פשוט כעסתי שהוא עזב אותי. שוב.
ואז ב-21:50, כמו שעון,
יקירתי, משטר שש"ק דורש שאלך לישון.
חשבתי שאולי תגיד את זה. אבל זה ערב הכלולות שלנו.
אנחנו אמורים לישון ביחד.
לכן יש לי הצעה בשבילך.
אדרל?
נו באמת, טיפשונת מסטולה שלי.
- את יודעת שאני נמנע מתרופות. - זוכר את ערב השנה החדשה?
נתתי לך אחד והיה לנו לילה נפלא.
נשארתי ער עד חמש בבוקר ושיחקתי "ארבעה בשורה" נגד עצמי.
והרוח הספורטיבית הייתה מחרידה. לעולם לא יקרה שוב.
חברים, אבקש את תשומת לבכם.
הגענו לסופו הגדול של הערב,
ובו אתם נוסעים במכוניות שלכם בחזרה לבתים שלכם.
לכו הביתה, בבקשה.
אלה מכם שנשארים בשטח, מוזמנים למסיבה מאוחרת בספרייה.
למה אתם מריעים? אתם לא מוזמנים.
יקירי, לא נוכל להיעדר מהמסיבה המאוחרת שלנו. עוד משקה אחד?
בסדר. עוד משקה אחד, ואז למיטה.
זה נפלא.
שלום. כוסית רוזה, בבקשה.
- וויסקי לבעלי. - בכיף.
תפסתי אותו.
אבל רציתי יותר ממשקה אחד.
רציתי שנהיה ביחד ולדעת שהכול יהיה בסדר בינינו.
ואדגר אמר שהוא רוצה להשתנות, אז...
אני לא גאה בזה, אבל...
- סיממת את המשקה שלו. - הכנסתי למשקה שלו אדרל. לא רעל.
שהוא כבר לקח בעבר ללא תופעות לוואי, אז...
הכול נראה בסדר גמור. אפילו איזבל הייתה די נחמדה אליי.
ברוכה הבאה למשפחה. נלעגת ככל שתהיה.
תודה.
אני יודע מה עשית. ולא ארשה לך לעשות את זה לגרייס.
- אתה תמות הלילה. - אלוהים...
טראוויס.
לא, לא, לא. בוא נהיה רציניים.
כולכם שדים.
כל אחד ואחד מכם הוא שד.
תהיו שדים.
- שדים שואלים, "מה?" - מה?
מה? בושו לכם!
- קרברוס חוסם את שערי הגיהינום. - חומד.
- כולכם שדים. - היי.
- כולכם חבורה של שדים. - היי.
לא ייתכן שזה הגיהינום
- כי את מלאכית מזורגגת. - היי. כן.
לא יודעת איך הוא השתכר כך, אבל ידעתי שצריך להשכיב אותו לישון.
כבר מאוחר, לא?
דומתני שזה הרגע לאחל לכולכם לילה טוב.
- מתוק שלי. - לילה טוב.
אני לא עצוב. סתם זיינתי את המוח. חלאות.
איזה זוג חמוד, נכון?
לא אכפת לי במיוחד ממסורות,
אבל אתה אמור לשאת אותי מעל מפתן הדלת.
אני לא זנזונת.
באו-בינג.
אני אוהב אותך.
רוקסנה.
אז ישנתי בשמלת הכלולות שלי. לא שהצלחתי לישון הרבה.
ולמחרת בבוקר...
אדגר. השעון.
לא אכפת לי כמה עמוקה שנת השיכורים שלך, אתה ודאי שומע את זה.
מה בקשר לביו-מה-שמו שלך? אתה חייב להתעורר!
אדגר.
וזה כל מה שאני זוכרת.
למה טראוויס היה הראשון שהגיע? הוא לא ישן במלון?
אני לא יודעת.
תודה על שהיית כנה איתנו, גרייס. שמענו כל מה שאנחנו צריכים.
נו? היא נקייה, נכון?
היא נתנה לו אדרל.
זה עוזר להישאר ערים, לא למות.
או שהיא הכניסה משהו אחר למשקה שלו ושיקרה כשאמרה שזה אדרל.
אנחנו צריכים לגלות מה בדיוק הרג אותו.
אולי כדאי לדבר עם החבר לשעבר שאמר לאדגר שהוא עומד למות.
- עולה לי קיא. לא רוצה להקיא. - תקרב עוד.
- תקרב אותו לפנים שלו. - אני אקיא עליו.
מה נסגר?
היי, חבר'ה.
רק ניסינו לברר את שעת ה...
- טראוויס? - אתפוס בראש שלו.
בסדר, רק ניסינו לברר את שעת המוות
- באמצעות אפליקציית הבריאות בטלפון שלו. - כן.
אם נצליח...
לגלות את זה, אולי נדע מתי הלב שלו נעצר.
- זו זירת פשע. - נכון.
אז כשתסיימי לעשות את מה שאת עושה,
תחזירי את הגופה למצב שבו מצאת אותה.
- מה? - מה אכפת לי?
אני כבר לא שוטרת.
אבל אני יודעת לזהות חשוד כשאני נתקלת בו.
אנחנו לא עשינו כלום. רק ניסינו לעזור.
שמענו שהיה לך ויכוח קטן עם אדגר.
לא. ובקושי הכרתי אותו.
המשקיעים המובילים בעולם מטבע בוקפאלוס -
אני יכול להסביר.
האומנם?
תרגום: גלית אקסלרד