Atvaino, vai tu tikko teici, ka Greisa kaut ko iemeta Edgara dzērienā?
Zoja, kas tā par sievieti?
Detektīve Denere.
Viņa palīdzēja attaisnot Anīku, kad viņu apsūdzēja Zeivjera slepkavībā.
- Nepatiesi. - Jā.
Viņa var palīdzēt.
Man likās, ka vienojāmies: vēl bez policijas.
Neuztraucieties, zilacīt. Es vairs neesmu policiste.
Anīks lūdza, lai atbraucu
un diskrēti šo to papētu pirms mentiem.
Mentiem?
Redz, kāzas izsauc visādas sarežģītas jūtas.
Par mīlestību, naudu. Ģimeni.
Un šīs jūtas pamudina cilvēkus uz to, ko citādi viņi nedarītu.
Pat uz slepkavību.
Tāpēc es gribētu aprunāties ar katru no jums
un noklausīties jūsu domas par to, kas te notika.
Es to saucu par jūsu prāta filmu.
- Katrs esam savas filmas zvaigzne. - Ei,
kāpēc tu viņai teici, ka Greisa kaut ko iemeta Edgara glāzē?
Tāpēc, ka tā bija. Es redzēju.
Labi, bet mēs Deneri atsaucām, lai pierādītu, ka Greisa to neizdarīja.
Jā.
- Vienisprātis? - Vienisprātis.
Labi. Greisa, es sākšu ar jums.
Ei! Lai viss būtu skaidrs - man tiešām vajag, lai Greisu attaisno.
Tas ir, jums vajag, lai atrodu īsto slepkavu.
Tieši tā. Labi. Tātad - vienisprātis.
Paga!
- Kas ir? - Jūs nāksiet man līdzi, mīkluzini.
- Ak tā? - Zeivjera lietu mēs atrisinājām kopā.
Esam pārinieki.
Nu, ja jums šķiet, ka varu būt noderīgs...
- Nāciet! - Jā.
Es gribu sākt ar līdzjūtību par zaudējumu.
Taču - mans dievs! Kāzu bildes būs vienkārši uguns.
Paskat, cik labi jums tā kleita izskatās! Der kā uzlieta!
Vai, paldies.
Ziniet, tā ir vintāža. Pati atjaunoju.
Man arī patīk.
Klau, es savu vīru nenogalināju, jā?
Es nebēru viņam dzērienā indi.
- Es tikai... - Tuk, tuk!
Es tikai gribēju atnest šo, jo Greisai mēdz kļūt vēsi.
Nu tad atstāšu to šeit.
Vai varbūt tu gribi, lai palieku?
- Šķiet, ka tu gribi palikt. - Gribu gan.
- Var taču, ko? Palikt. - Man šķiet.
Kopā jautrāk, un tamlīdzīgi.
Nu, Greisa, kā jūs abi iepazināties?
Nesen, vai ne?
Mēs iepazināmies pirms ga... pusgada.
Es tikko biju izšķīrusies no puiša, kurš... Viņš zaga manu apakšveļu.
- Treviss. No Trevisa, jā? - Kā par brīnumu nē.
Jā, Greisai nekad nav veicies mīlestībā.
Nē, man patīk mīlēt.
Es tikai nevarēju atrast īsto.
Nu, līdz satiku Edgaru.
Viņš ir mans tips.
Nu, puiciski glīts, nedaudz dīvains.
GREISA
Es biju darbā. Man ir senlietu veikaliņš.
Nu, veikals ne. Drīzāk sava vieta amatniecības kooperatīvā.
Nu lūk, es restaurēju burvīgu 19. gadsimta lelli, kad...
Labdien, kundze. Es meklēju...
Atvainojiet, ser. Es nebiju gatava ieraudzīt ķirzaku.
Atvainojiet mani.
Es nebiju gatavs kliedzienam.
Esmu ieradies apvaicāties par vintāžas rakstāmmašīnu.
Jā.
Vai drīkstu jautāt, tā būs jums vai jūsu līdzgaitniecei?
Roksanai?
Nē, viņa īsti nevarētu rakstāmmašīnu izmantot.
Tāpēc, ka dod priekšroku kaligrāfijai?
Jūs izteicāt joku.
Man patīk joki.
Viņš bija neveikls, taču viņā bija kaut kas atbruņojošs.
Ja neiebilstat pret šādu iztaujāšanu, ko ar to plānojat darīt?
Tā ir dāvana manai mīļajai māsai,
kurai tīk aizgājušo laiku lietas.
Jā.
Kurpretī es vairāk domāju par to, kas būs. Tehnoloģijas un tamlīdzīgi.
Šis mākslas darbs ir vērtīgāks par visu, kam ir ekrāns.
Jūs esat no amišiem vai nicināt ērtības?
Paskatieties!
Kā tā uzrunā.
Kā skubina jūs rakstīt nākamo izcilo romānu vai...
vai vēsti savai lielākajai mīlai.
Un, kad esat beidzis,
jūs izraujat lapu no kameras -
līdzīgi kā tikko izrāvāt vārdus no savas sirds, un jūs to turat...
savās rokās.
Baidos, ka mani sauc darbi.
Es nolīdzināšu savu parādu un došos.
Saprotu, ka tas var šķist pārāk strauji,
bet es gribu lūgt jūs mani pavadīt
manas māsas dzimšanas dienas svinībās, kas notiks rītvakar.
Redziet, manai ķirzakai jūs esat iepatikusies,
un es negribētu viņu sāpināt.
Es arī negribētu viņu sāpināt.
Nu tad...
Tas bija tik negaidīti.
Es par viņu nezināju neko. Tikai vārdu uz kredītkartes.
Edgars Minousa kungs ar viešņu.
Tādās viesībās es vēl nebiju bijusi.
Vai tās lēdijas rāda uz mums?
Bīstos, ka tā.
Kas īsti jūs esat?
Jūs mani neiegūglējāt?
Sakiet, kamdēļ lai es jūs gūglētu?
Jūs gan esat apburoši neparasta meiča.
Atvainojiet. Greisa, atvainojos. Es zinu, ka traucēju,
taču es tik ļoti priecājos iepazīties!
Mēs būsim labākās draudzenes!
Jūs laikam esat Edgara māsa.
- Adoptētā. - Adoptētā.
- Jā. Nāciet līdzi! - Labi.
Nu, jūs abi esat sacēluši lielu traci.
Augstāko aprindu izdevums Fast Company
Edgaru ir nosaucis par Silīcija ielejas iekārojamāko vecpuisi.
Tātad tās sievietes ir uz mani greizsirdīgas?
Nepārprotami niknas. Labrīt!
Nu tad neliksim viņām vilties.
Jā.
Silīcija ielejas iekārojamākais vecpuisi!
Vai pagodināsiet mani ar deju?
Nē, es nedejoju.
Pēdējoreiz, kad publiski dejoju,
vikārs mani nosauca par vampīru un sarīkoja eksorcismu.
Man ir ļoti nepatīkama jebkāda publiska uzmanība,
- turklāt tās jau ir par daudz. - Skaidrs.
Man ir ideja.
Mēs dodamies tieši deju virzienā.
Lūk. Re, te neviena nav.
Klāt mūsu laiks nodoties dejai.
Jums līdzīgu es vēl neesmu saticis.
Man ir tāpat.
Kurai dejai nodosimies?
Vai uzdejosim "Neprecēto dāmu"?
Vai varbūt "Souldžerboju"?
Vai varbūt
es jums varētu iemācīt daglasēt.
Greisa, es nedomāju, ka mans ķermenis ko tādu spētu izdarīt.
Un Roksanai patīk baudīt dejas, taču tikai kā skatītājai.
Nu tad mums jāiepriecina Roksana ar izrādi.
Nāc!
Redziet, galvenais ir pārāk daudz nedomāt.
Dariet to, ko jūsu ķermenis grib.
Jā.
Ļoti jauki.
- Jā. - Jā.
- Greisa. - Jā?
Kas jūs esat?
Jūs mani esat novedusi pie griešanās sliekšņa!
- Jauki. - Brīnišķīgi!
Es jūtos kā īsts draiskulis!
- Saņemiet manu roku! - Jā!
Parasti es nedaru to, ko nevēlos.
Šķiet, tas mums ir kopīgs.
O, bļāviens! Jā.
Atvainojos par traucējumu, ser. Jums jāpievēršas kādai steidzamai lietai.
Man ir jāiet.
Roksana.
Tādu es viņu nekad neesmu redzējis.
Jūs viņu esat apbūrusi.
Protams, ka mājās viņu iegūglēju.
Edgars Minouss, tehnoloģiju titāns.
Un piepeši es biju nonākusi viņa pasaulē.
Viņš pat pavaicāja, vai drīkst ar mani iepazīstināt savu māti.
Viņš brīdināja, ka viņa ir sarežģīts cilvēks.
Atvainojos par vēlo ierašanos, māt.
Mūsu šoferis bija salietojies robitusīnu un nespēja atrast ceļu.
Tātad šī ir tā meitene, kura, kā apgalvo mans dēls, ir viņu apbūrusi.
Priecājos iepazīties, Geila.
Vispār es esmu Greisa.
Ko tu man teici?
Es tev teicu, ka viņas vārds ir Greisa.
Kāpēc tu teici citu?
Tāpēc, ka viņas aprindu sieviete vairāk izskatās pēc Geilas.
Greisa ir piedienīgs vārds cilvēkam ar viņas daiļumu, spontanitāti
un aizrautību ar visām šīs dzīves lietām.
Es atvainojos.
Kopš mana tēva nāves māte ātri apmaldās domās.
Es neapmaldos, kur nu vēl ātri.
Un vēl - es neesmu apmaldījusies.
Un viņa aiziet.
Es atvainojos.
Parasti vīrieši, ar kuriem satiekos, no savas mātes baidās,
bet Edgars mani tā aizstāvēja, ka es biju sajūsmā.
Skat! Vairāk nekā 40 vīnogu.
Protams, ka viņš bieži strādāja.
MINOUSS
Taču, kad viņa nebija mājās, es pavadīju laiku ar Henu.
Viss bija brīnišķīgi.
Greisa, man vajag...
Nē!
Nē, Greisa.
Ko tu dari? Mēs izmirksim.
Greisa.
Šajos pāris mēnešos tu esi mani apbūrusi.
Un nu Fast Company interesējas par nākammēneša iekārojamo vecpuišu sarakstu,
un es ļoti gribētu tajā nebūt.
Es nesaprotu.
Vai kļūsi mana sieva?
Vai tas jāuztver kā "jā"?
Edgars negribēja ilgu saderināšanos,
tāpēc ātri sākām plānot.
Taču mūsu ģimenes bija no dažādām pasaulēm, tāpēc radās spriedze.
Izskatās gardi.
Tas ir potpourri.
Bon appétit.
Greisa, diemžēl es vienmēr esmu tas, kurš nočiepj jums līgavaini.
Edgar, jūs gaida jūsu lidmašīna.
"Nočiept" nozīmē "atņemt".
Tas nav nekas nelāgs.
Nudien.
Būšu prom vairākas nedēļas. Te būs mans maršruts.
Es jums pilnībā uzticos.
MARŠRUTS
Labi. Mans dēls vēlētos, lai kāzas notiek šeit - vīna dārzā.
Tas būs sezonas lielākais notikums.
Līdzekļi netiks taupīti.
Domāju, varētu izmantot tos pašus ziedus, kas būs izmēģinājuma vakariņās.
Brīnišķīga doma.
Varbūt tad arī to pašu vīnu?
Varēsim staigāt apkārt un spļaut to cits citam mutē.
Manuprāt, būtu jauki, ja ziedu kompozīcijas veidotu Hena.
Tas man būtu pagodinājums. Atvainojiet.
Es savas kāzas allaž esmu iztēlojusies daudz intīmākas.
Personiskākas, ar ģimenes iesaisti.
Es šos vārdus nesaprotu.
Lēdij Izabela, es gan esmu binga karalis - tikko liku pašūt šos svārkus -,
tomēr baidos, ka finansiāli neesam tik nodrošināti kā Minousi.
Nekas. Par visu maksāsim mēs - kā vienmēr.
Urā!
Ne jau izdevumi vien ir svarīgi.
Tā taču ir Greisas kāzu diena.
Un tā būs brīnišķīga, jo man apkārt būs cilvēki, ko mīlu.
Mēs rīkosim kāzas pēc jūsu prāta, lēdij Izabela.
Taču desertā pasniegsim mana tēva baobingu.
Ko...
Lai notiek.
Jūs to nenožēlosiet, milēdij.
Jūs ēdat gaisa atsvaidzinātāju.
Plānošana bija sākusies,
un vecmeitu ballītei Edgars piedāvāja dzimtas kotedžu.
Ļoti priecājos par tevi, dārgā māsa.
Jāatzīst, es jau sāku bīties, ka tu neatradīsi sev piemērotu kavalieri.
Man ir vesela neliešu armija bijušo,
taču es zināju, ka Edgars tāds nebūs -
jau kopš brīža, kad viņš mani aizveda pusdienās uz Amsterdamu.
Cik romantiski!
Bet viņa darba tikšanās ieilga, tāpēc es viņu tur nesatiku.
Tu viņu nesatiki?
Nē, taču es pastaigāju gar kanāliem, un tas bija tik skaisti!
Un, kad atgriezos, Edgars izpirka savu vainu
un aizveda mani privātās darba vakariņās uz savas jahtas.
Bet tu jahtas neieredzi. Tev piemetas šausmīga jūrasslimība.
Nu, jā, es vairākas dienas nogulēju gultā,
taču Edgars atsūtīja šefpavāru, lai gatavo man zupu.
- Viņš nepienesa zupu pats? - Nē.
Viņam bija jānoslēdz ļoti izdevīgs kriptovalūtas darījums,
un tas prasīja daudz laika.
Taču nekas. Kad apprecēsimies, viss būs lieliski.
Tu domā, ka laulība problēmas atrisinās?
Māsa!
Man jālūdz, lai savu neizdevušos laulību ar Bretu tu nepielīdzini manējai.
Es tā nedaru.
Tu mums stāsti par skurbinošu aplidošanu, taču pielūdzēja nav.
Kāpēc tev jābūt tik nežēlīgai?
Tāpēc, ka tu esi iemīlējusies domā par mīlestību
un nespēj saskatīt, ka Edgars tevi nedara laimīgu.
Vai tu viņu patiešām mīli, vai viņa statuss tevi ir padarījis aklu?
Tā es neteicu.
Tu devi tādu mājienu.
Es tikai pajautāju, vai patiešām esi laimīga
vai arī tikai jūties, ka tev būtu jābūt laimīgai.
Un to prasīt sievietei viņas vecmeitu ballītē ir briesmīgi.
Es par tevi raizējos.
Beidz raizēties! Tev ir jāļauj man pašai izvēlēties.
Es ļāvu, un re, kā tas beidzās.
Labi.
Zoja, tagad jums, man un Anīkam būs neliela apspriede gaitenī.
Jā, domāju, ka vajag...
- Tūlīt būsim atpakaļ. - Labi.
- Tā es to nedomāju. - Jā, zinu.
Jūs nevarat palikt. Pārāk tuvs cilvēks.
Es nekur neiešu. Viņa ir mana māsa.
Tas tiesa. Viņas ir māsas.
Es tikai saku, ka varbūt Zojas talantus citur var izmantot labāk.
Skaidrs.
Jā. Nu, tā arī varētu būt.
Jo, zini, varbūt,
kamēr mēs noklausāmies liecības,
kādam būtu jābūt tur un jāmeklē pierādījumi.
Labi. Zināt ko? Labi!
Es veikšu pati savu izmeklēšanu un atradīšu īstus pierādījumus -
labākus par visiem, kādi jebkad atrasti.
Tas būtu lieliski.
Laikam nikna.
Māsas, vai ne?
Jā. Viņa tikai grib mani pasargāt.
Un man tiešām mēdz būt vēsi, tāpēc... jā.
Bet vecmeitu ballītē gan viņa mani apbēdināja.
Taču Hena mani mierināja.
Vai tu raudi tāpēc, ka māsai ir taisnība, vai tāpēc, ka nav?
Nezinu.
Edgars ir bijis ļoti aizņemts, bet...
es zinu, ka viņš grib būt ar mani.
Un ko gribi tu?
Domām par to man laika bija gana,
jo Edgaru satiku vairs tikai tajā nedēļas nogalē, kad bija kāzas.
Te tu esi, mana vientuļniece.
Izmeklējos tevi pa visu īpašumu. Sākuši ierasties viesi.
Dosimies sagaidīt?
Vai atceries, kā mēs iemīlējāmies?
Kā dejojām uz terases bez jebkāda trokšņa un traucēkļiem?
Jā.
Es gribu, lai tādas ir arī mūsu kāzas.
Pag, vai tu ierosini salaulāties slepus?
Redzi, manai māsai bija ļoti greznas kāzas.
Aļņu klubā, bet žēlots netika nekas.
Un laulība izrādījās galīga katastrofa,
tāpēc gribu, lai mūsu kāzas ir tikai mums.
Vai nav romantiski?
Greisa, es piekrītu. Viesi kāzās ir pats briesmīgākais.
Taču viņi jau ir sākuši ierasties un viss jau notiek.
Nu vairs nevaram mainīt.
Taču es apsolu, ka šī diena būs tikai mums.
Man tev kaut kas ir.
Kāzu dāvana?
Manu lēdij.
Pirmslaulību līgums?
Ierobežojumu tīstoklis.
Tev jāpiekrīt, ka tas nu nemaz nav romantiski.
Taču tas novērš finanšu domstarpības, un paliek tikai mīla.
Atbrīvojamies no haizivīm, lai paliekam tikai mēs, grunduļi.
Man patīk joki.
Varu to parakstīt pirmdien?
Nu, tad tas būtu pēclaulību līgums.
Bet - lai notiek.
Diez vai līdz pirmdienai kas varētu mainīties.
Atteicās parakstīt pirmslau...
Es neatteicos... Jūs varat nerakstīt "atteicās"?
Pirmdien es būtu parakstījusi, ja Edgars nebūtu...
Es biju vīlusies, skaidrs?
Un man bija taisnība. Vajadzēja laulāties slepus.
Tās izmēģinājuma vakariņas bija tīrais ārprāts un blēņas.
Izabela no nepatīkamas bija kļuvusi par riebīgu.
To mēs nevaram pieņemt. Geila? Kas ir Geila?
Māt, kas noticis?
Vai nu viņa nezina tavu vārdu, vai arī grib to nomelnot.
EDGARA & GEILAS KĀZAS
Ak Geila? Atkal.
Māt, kā tu varēji?
Vai, kā visi sākuši trakot.
Geila, Greisa... Tas taču ir papīrs, ar ko noslauka netīru muti.
Viņa varbūt ir bagāta, taču manieru viņai trūkst.
Es atvainojos.
Pirms divām nedēļām viņa iedzēra enerģijas dzērienu
un pilnībā pārvērtās. Jālūdz, lai dr. Šūlkinds viņu izmeklē.
Viņa vairs nav savā ādā.
Jā.
Tad piepeši es attapos aci pret aci ar senu pielūdzēju.
- Kāds prieks jūs redzēt. - Mis Greisa.
Jūs esat tikpat apburoša kā dienā, kad...
Kā dienā, kad salauzāt manu sirdi.
Trevis. Tu tiešām atbrauci?
Mūsu kopā pavadītais laiks man ir ļoti mīļās atmiņās.
Zini... Vispār...
Es ielūdzu visus bijušos pielūdzējus, bet tas bija vairāk pieklājības žests.
Jāsaka, es domāju, ka izlasīsi starp rindiņām.
Es izlasīju.
Pī!
Kā zināt, Sebastjans atklāja Edgara kāzu dāvanu.
Jautrocis Jūlisīss!
Sveiki, dzīrotāji!
Jautrocis Jūlisīss!
Tajās nedēļās, kad biju pazudis, es meklēju viņu.
Es zināju, cik svarīga tev būtu viņa klātbūtne.
Tātad tu par jautroci dusmojies?
- Nē. - Vai tad viņš nerīkojās labi?
Nē, tas bija ļoti mīļi. Taču es labāk šīs nedēļas būtu pavadījusi kopā.
- Slepkava! - Ak dievs!
Slepkava vienmēr atgriežas nozieguma vietā.
Nozieguma vietā esi tu, Trevis.
Velns! Tas izskatās nelāgi.
Labi, nav svarīgi. Es eju pēc pierādījumiem.
Man patīk tava drosme.
Es to redzu, jo man pašam tāda piemīt.
Būs labāk, ja būšu tev līdzās. Esmu vēss kā ledus.
- Tev ir lieki cimdi? - Slēpju skapī.
Tātad tagad jums ir jāsaprot, ka Edgars ļoti aizrāvās ar biohakingu.
Viņš bija ieplānojis dzīvot līdz 140 gadiem
un tad savu dzīvības avotu augšupielādēt mākonī vai vēl kaut kur.
Veselības rādītāji krītas. Man jāiet gulēt.
Nē, bet balle vēl nav galā. Šī ir mūsu kāzu nedēļas nogale.
Un tātad mēs visu atlikušo mūžu pavadīsim kopā.
Taču es gribu, lai šis mūžs būtu garš,
un KGLK - kalibrēta gulētiešanas laika konsekvence - to palīdz nodrošināt.
Man ir jāatpūšas. Kā pūcei vai blenderim.
Redzi? Mani salīdzinājumi jau kļūst neloģiski.
Arlabunakti, mana mīla.
Vecmeitu ballītē Zoja man vaicāja, vai esmu laimīga.
Kāzu rītā es vairs nebiju pārliecināta.
Man tev ir dāvana.
Šo matadatu ir likušas matos visas Minousu līgavas kopš Pilsoņu kara laikiem.
Gribu, lai to dari arī tu.
- Tā ir briesmīga. - Tā ir nenovērtējama.
- Greisa, tev tā nav jāliek. - Ir gan.
- Nē, nav... - Es ielikšu.
Pirmslaulību līgums!
Kāpēc neesi to parakstījusi? Pirms precēt manu dēlu, tu to parakstīsi.
Pag. Kas tas?
Vai manā mājā ir nonākušas narkotikas?
Tas ir aderols. Lai paliktu nomodā.
Drīkstu paņemt?
Protams.
Kāda dīvaina un baisa sieviete.
Kas ir?
Nekas.
Iespraudīsim tavos matos šo nenovērtējamo matadatu,
lai vari kļūt par īstu Minousu.
- Tu domā, ka man nevajag viņu precēt. - Tā es neteicu.
- Bet gribi pateikt. - Noteikti ne.
Nu drošāk! Pasaki!
Pasaki, ko tu patiesībā domā.
Labi. Es nedomāju, ka tev viņu vajadzētu precēt.
Lūk! Es zināju!
Ja! Ja viņa dēļ tu neesi ekstātiski pārlaimīga!
Vai zini, ko redzu es?
Viņam patīk tehnoloģijas, bet tev nepatīk nekas, kas ir jaunāks par 1985. gadu.
Viņš iet gulēt bērnu laikā, bet tu esi naktsputns.
Un es dzirdēju, ka esi slēgusi savu senlietu veikaliņu, kuru tā mīli.
Tikai uz laiku. Līdz kāzām.
Es baidos, ka tu savu dzīvi esi dalījusi ar viņu, bet viņš savu - nav.
Un...
es tev novēlu daudz vairāk.
Es biju ļoti satraukta.
Baidījos, ka Zojai ir taisnība par mani. Par Edgaru.
Un tad tu mums uz galvas uzliki zvērestu kasti.
Vai nav jauki? Tikai mūsu abu galvas kastē.
"Mana visumīļā Greisa.
- Tu tik ideāli iederies manā dzīvē..." - Nē...
Ko... ko tu dari?
Mūsu pirmās tikšanās laikā tu man teici, ka esmu tevī atraisījusi ko jaunu.
Taču man neliekas, ka tā ir noticis.
Taču es to gribu. Izmisīgi.
Tāpēc nelasi. Vienkārši pasaki man, ko jūti.
Runā no sirds.
Greisa. Es zinu, ka visu daru pēc savas gaumes.
Es esmu dīvains.
Es domāju, ka vecuma plānprātā manas vienīgās sabiedrotās būs mīklas.
Taču nu vienīgā mīkla, kuru gribu atminēt, esi tu.
Tevis dēļ es gribu mainīties.
Nezinu, vai tas bija tieši tas, ko gribēju dzirdēt,
taču no Edgara mutes tas skanēja kā Šekspīrs.
Ak dievs, es mīlu šo kasti.
Edgar!
Es arī gribu nobildēties.
Minousas kundze.
Nu tad kāda mūzika skanēs jūsu pirmās dejas laikā?
Mēs abi zinām, ka Edgars citu priekšā nedejo.
Taču tāda ir tradīcija.
Svēts simbols.
Šādas lietas ir ļoti svarīgas.
Vai pirmo deju nevēlaties?
Nē, vēlos. Patiešām vēlos.
Tad jums tā jādejo.
Es gribētu, lai mēs nodejotu mūsu pirmo deju.
- Bet tas man liktu justies ļoti neērti. - Tu teici, ka manis dēļ gribi mainīties.
Šī ir mana pirmā prasība.
Un tas tev ir tik svarīgi?
Lai notiek. Mēs dejosim.
- Varam izmantot zvērestu kasti? - Bez kastes.
Ei! Vienkārši skaties uz mani, labi?
Neviens cits nav no svara. Tikai mēs.
Kreiso kāju uz priekšu,
labo uz priekšu, uz sāniem.
Roksana. Man jāiet.
Šķiet, es šo deju zinu.
Es vadīšu. Man patīk dejot strauji.
Man bija liels kauns.
Taču, par laimi, jautrocis Jūlisīss savulaik
bija bijis profesionāls dejotājs.
Oho!
Viņš tiešām baigi guļ un nemaz nav dzīvs.
Uzreiz atceros, kā atradu savu vecmammu.
Ei! Neko neaiztiec! Šī ir nozieguma vieta.
Palīdzi viņu apgriezt!
Līķi? Mironi?
Jāpārmeklē kabatas, bet viņš guļ uz mutes. Savācies!
- Viens! - Daru to vecmammas dēļ.
- Divi! Trīs! - Viens, divi, trīs!
Pietiek!
Es ieskatījos viņam acīs!
Tā, es tūlīt...
Nē! Nē, neaiztiec viņu! Ko tu...
Vai aizvērsies un palīdzēsi?
Telefons. Tā, ledenes.
Ak dievs! Lūpu balzams.
- Aderola recepte? - Nu taču!
Kas tas ir?
Izskatās pēc apročpogas, taču tikai viena.
Un apročpogas viņam jau ir, tā ka...
Pag, viedpulkstenis.
Ei! Tie taču fiksē sirdspukstus, vai ne?
- Jā. - Tātad, ja atbloķēsim telefonu,
varbūt uzzināsim nāves brīdi.
Esmu tev jau priekšā.
Un... Ai, johaidī!
Mūs izmeta laukā. Kādas piecas minūtes jāpagaida.
Trevis.
- Varam izmantot sejas atpazīšanu. - Jā, bet tu viņam aizvēri acis.
Nu tad atkal tās jāatver.
Kad Edgars atgriezās, jūs prasījāt, uz kurieni viņš aizskrēja?
Nē. Droši vien uz kādu biznesa tikšanos vai ko tamlīdzīgu.
Es tikai dusmojos, ka viņš mani pameta. Atkal.
Un tad 21.50 pilnīgi kā pulkstenis...
Mana dārgā, KGLK pieprasa, lai es dotos pie miera.
Man jau likās, ka tā teiksi. Taču šīs ir mūsu kāzas.
Mums vakars jāpavada kopā.
Tāpēc man tev ir priekšlikums.
Aderols?
Nu beidz, mazā muļķa narkomāne!
- Tu zini, ka es nelietoju medikamentus. - Atceries Jaungadu?
Es tev vienu iedevu, un mums bija brīnumaina nakts.
Es līdz pieciem rītā ar sevi spēlēju "Četri rindā".
Tik nesportiska rīcība! Nekad vairs!
Lūdzu, uzmanību!
Laiks vakara lielajam noslēgumam,
kad jūs sakāpjat savās mašīnās un braucat uz savām mājām.
Brauciet mājās, lūdzu.
Tiem, kas paliks šeit, afterpārtija notiks bibliotēkā!
Ko jūs tur gavilējat? Jūs neesat lūgti.
Visudārgais, mēs nevaram neapmeklēt mūsu pašu afterpārtiju. Vienu dzērienu?
Lai notiek. Vēl vienu. Un tad - uz gultu.
Brīnišķīgi!
Sveiki! Rozā vīnu, lūdzu.
- Un viskiju manam vīram. - Tūlīt.
Es turu!
Taču es gribēju vairāk par vienu dzērienu.
Es gribēju būt kopā un zināt, ka viss būs labi.
Un Edgars teica, ka grib mainīties, tāpēc...
Es ar to nelepojos, taču...
- Tu sazāļoji viņa dzērienu. - Ar aderolu. Ne jau indi.
Viņš to jau bija lietojis, un blakņu nebija, tā ka...
Viss šķita pavisam labi. Pat Izabela pret mani izturējās jauki.
Sveicu ģimenē. Lai gan kas nu tā par ģimeni.
Paldies.
Es zinu, ko tu esi izdarījis. Un es tev neļaušu to nodarīt arī Greisai.
- Tu šovakar mirsi! - Ak mans dievs!
Trevis!
Nē, nē. Labāk būsim nopietni.
Jūs visi esat dēmoni.
Visi līdz pēdējam esat dēmoni.
Esiet dēmoni!
- Dēmoni saka "ko". - Ko?
"Ko"? Fui!
- Kerbers, pieslēgts pie elles vārtiem. - Mīļais.
- Jūs esat dēmoni! - Klau.
- Visi vieni vienīgi dēmoni. - Ei.
Tā nevar būt elle,
- jo tu esi sūda eņģelis. - Ei! Jā.
Nezinu, kā viņš tā piedzērās, taču man viņš bija jādabū gultā.
Ir jau vēls, vai ne?
Domāju, ir laiks jums teikt arlabunakti.
- Ak, mīļā. - Arlabunakti.
Es neesmu bēdīgs, es tikai dirsos. Pakaļas.
Jauks pāris, vai ne?
Tradīcijas man pārāk nerūp,
taču tev vajadzēja pārnest mani pāri slieksnim.
Es neesmu maucīgs.
Baobings!
Es tevi mīlu.
Roksana.
Tā nu es gulēju savā kāzu kleitā. Lai gan neko daudz nepagulēju.
Un nākamajā rītā...
Edgar. Modinātājs.
Man vienalga, kādas tev ir paģiras, bet to tu noteikti dzirdi.
Un tie tavi bio kas tur? Tev ir jāmostas!
Edgar.
Un tas ir viss, ko atceros.
Kāpēc pie durvīm bija Treviss? Vai tad viņš negulēja viesnīcā?
Nezinu.
Paldies, ka bijāt pret mums tik atklāta, Greisa. Mēs dzirdējām visu, kas vajadzīgs.
Tātad? Viņa nav vainīga, vai ne?
Viņa viņam iedeva aderolu.
No tā paliek nomodā, nevis atlūst nāves miegā.
Vai arī viņa dzērienā iebēra ko citu un par aderolu mums meloja.
Mums jānoskaidro, no kā īsti viņš nomira.
Varbūt jāparunā ar bijušo puisi, kurš Edgaram pateica, ka viņš mirs.
- Vēmekļi ceļas. Es negribu vemt. - Pieliec tuvāk!
- Tuvāk sejai. - Es izvemšos viņam uz krūtīm.
Kas, pie velna, tas?
Sveiki!
Mēs tikai centāmies noskaidrot viņa nāves iestāšanās brī...
- Trevis? - Es paņemšu galvu.
Labi, mēs centāmies noskaidrot nāves iestāšanās brīdi
- ar viņa telefona veselības aplikāciju. - Jā.
Ja izdotos...
tikt tai klāt, varētu uzzināt, kad apstājās viņa sirds.
- Šī ir nozieguma vieta. - Taisnība.
Tāpēc, kad pabeigsiet to, ko darāt, nolieciet līķi atpakaļ tā, kā to atradāt.
- Ko? - Kāda man daļa?
Es vairs neesmu policiste.
Taču aizdomās turamo es gan redzu pa gabalu.
Mēs neko neizdarījām. Mēs centāmies palīdzēt.
Dzirdējām, ka jums ar Edgaru bijis neliels strīds.
Nē. Es viņu knapi pazinu.
PASAULES TOPA INVESTORI BUCEFĀLA MONĒTA
Es varu paskaidrot.
Tiešām?
Tulkojis Imants Pakalnietis