Sa du at Grace blandet noe i Edgars drink i går kveld?
- Zoë, hvem er dette? - Førstebetjent Danner.
Hun hjalp Aniq da han ble beskyldt for å ha drept Xavier.
- Feilaktig. - Nettopp. Hun kan hjelpe oss.
Jeg trodde vi var enige. Ikke noe politi foreløpig.
Ta det rolig, søten. Jeg er ikke politi lenger.
Aniq ba meg komme og titte litt på et par ting før onkel kommer.
Onkel?
Bryllup kan skape vanskelige følelser.
I forhold til kjærlighet, penger. Familie.
Og disse følelsene får folk til å ty til ting de ellers ikke ville gjort.
Også drap.
Så jeg vil snakke med alle her
og be dere beskrive helgens hendelser.
Jeg kaller det tankefilmer.
- Vi er stjerner i vår egen film. - Du?
Hvorfor sa du at Grace hadde noe i Edgars drink?
Fordi jeg så henne gjøre det.
Men vi kontaktet vel Danner for å få hjelp til å bevise at Grace er uskyldig?
Ja.
- Enige? - Enige.
Grace, du først.
Bare så vi har det klart.
Det er viktig at Grace blir renvasket.
Du mener vel at det er viktig å finne morderen?
Nettopp. OK. Så vi er enige.
Vent nå litt.
- Hva skjer? - Du blir med meg, gåtegutt.
- Skal jeg? - Vi løste Xavier-saken sammen.
Vi er partnere.
Jeg mener, hvis du tror jeg kan bidra.
- Kom. - Ja vel.
Du har min dypeste medfølelse.
Men herregud, de bryllupsbildene blir helt rå.
Se så flott du er i den kjolen. Den sitter som støpt.
Takk.
- Den er vintage. Jeg har sydd den om selv. - Jeg syns også den er fin.
Jeg drepte ikke mannen min, altså.
Jeg forgiftet ikke drinken hans.
- Jeg skulle bare... - Bank, bank.
Jeg ville bare komme med dette, for Grace er så frossen av seg.
Da legger jeg det bare her.
Hvis ikke du vil at jeg skal være her?
- Jeg tror du vil være her. - Ja.
- Det er vel greit? - Jeg tror det.
- Jo flere, jo bedre, og alt sånt. - Jaha. Grace, hvordan møttes dere?
Det var vel ganske nylig?
Vi møttes for et halvt år siden.
Jeg hadde gjort det slutt med en fyr som stjal undertøyet mitt.
- Det var vel Travis? - Merkelig nok ikke.
Grace har alltid hatt uhell i kjærlighet.
Nei, jeg elsker å være forelsket. Jeg har bare aldri funnet den rette.
Ikke før jeg traff Edgar.
Han er akkurat min type.
Kjekk, gutteaktig og litt rar.
Jeg sto i antikvitetsbutikken min.
Eller, det er egentlig en del av et samvirke for kunsthåndverkere.
Jeg jobbet med en nydelig antikk dukke da...
God ettermiddag, madam...
Beklager, sir. Jeg ble skremt av firfislen.
Det er jeg som skal beklage. Jeg ble skremt da du skrek.
Jeg er her angående en gammel skrivemaskin.
Å, ja.
Er den til deg eller følget ditt?
Roxana?
- Nei, hun kan jo ikke bruke skrivemaskin. - Fordi hun heller skriver for hånd?
Det var en spøk.
Jeg liker vitser.
Han var keitete, men hadde noe avvæpnende ved seg.
Unnskyld at jeg spør, men hva skal du med den?
Det er en gave til min kjære søster som er så glad i ting fra tidligere tider.
Ja.
Selv er jeg mer opptatt av fremtiden. Teknologi og slikt.
Dette vidunderet har større verdi enn noe med skjerm.
Tilhører du amishfolket?
Bare se på den.
Den snakker til deg.
Heier på deg når du skal skrive din store roman. Eller et brev til din elskede.
Og når du er ferdig,
river du arket ut
som om du rev ordene rett ut av hjertet, og du holder det...
...i hendene dine.
Jeg har dessverre forretninger å passe. Jeg får gjøre opp og komme meg videre.
Dette er kanskje for freidig...
...men jeg vil gjerne invitere deg
til min søsters bursdagsselskap i morgen kveld.
Firfislen min har blitt så begeistret for deg.
- Og jeg vil ikke skuffe henne. - Jeg vil heller ikke skuffe henne.
Vel...
Det var helt uventet.
Jeg visste ingenting om ham, bare navnet hans.
Mr. Edgar Minnows med følge.
Jeg har aldri vært i et slikt selskap før.
- Peker de damene på oss? - Ja, dessverre.
- Hvem er du egentlig? - Har du ikke googlet meg?
- Hvorfor skulle jeg ha googlet deg? - For en forunderlig pike du er.
Unnskyld, Grace. Jeg ser du er midt i en samtale,
men jeg er bare så glad for å treffe deg.
Vi skal bli bestevenner!
Du må være Edgars søster.
- Adoptivsøster. - Ja.
- Ja. Bli med meg. - OK.
Dere to har skapt litt av et oppstuss.
Sosietetsavisen Fast Company
kåret Edgar til Silicon Valleys mest ettertraktede ungkar.
Så damene som hvisker, er misunnelige?
De sprekker nesten. Hallo?
- Da sørger vi for ikke å skuffe dem. - Ja.
Silicon Valleys heteste ungkar.
Kan jeg få en dans?
Nei, jeg danser ikke. Sist jeg danset i offentlighet,
trodde presten jeg var besatt og ville drive ut demonen.
Jeg er svært ubekvem med all slags oppmerksomhet.
- Det har allerede blitt for mye. - Ja.
Jeg har en idé.
Vi er jo på vei rett mot dansegulvet.
Se, her er det ingen.
Nå kan vi danse.
- Jeg har aldri møtt noen som deg før. - I like måte.
Hva slags dans skal vi danse?
Kanskje Ugift kvinne?
Eller kanskje Guttesoldaten?
Eller kanskje
jeg kan lære deg å danse Douglas.
Grace, jeg tror ikke kroppen min kan gjøre noe av det der.
Og Roxana liker dans, men bare som publikum.
Men da må vi gi Roxana litt underholdning.
Kom til meg.
Trikset er å ikke tenke for mye.
Bare gjør det kroppen vil.
Ja.
Det er fint.
- Ja. - Ja.
- Grace. - Ja?
Hvem er du?
Du får meg nesten til å svinge.
- Dette er bra. - Fantastisk.
Jeg føler meg som en tøysekopp.
- Ta hånden min. - Ja.
Jeg gjør vanligvis ikke ting jeg ikke har lyst til.
Der tror jeg vi er like.
Å, faen. Ja.
Beklager, sir. Det er noen forretningsanliggender som haster.
Jeg blir nødt til å gå.
Roxana.
Jeg har aldri sett ham slik før. Du har fortrollet ham.
Jeg googlet ham så klart da jeg kom hjem. Edgar Minnows, teknologigigant.
Plutselig var jeg en del av hans verden.
Han ville til og med presentere meg for moren sin.
Han sa hun kunne være vanskelig.
Unnskyld at vi er sene, mor.
Sjåføren vår var ruset på hostemedisin og kjørte feil.
Så dette er piken min sønn hevder han er så betatt av.
- Hyggelig å hilse på deg, Gail. - Jeg heter Grace.
Hva sa du?
Jeg sa jo at hun het Grace.
Hvorfor sier du noe annet?
Fordi Gail passer bedre til en kvinne av lavere rang.
Grace passer til en med hennes skjønnhet, humor
og lidenskap for alt livet byr på.
Jeg beklager.
Etter fars død blir mor så lett forvirret.
Jeg er ikke forvirret, og blir det ikke lett.
Og ikke er jeg forvirret heller.
Og der går hun. Beklager.
De fleste menn er redde for mødrene sine.
Men måten Edgar forsvarte meg på, imponerte meg.
Se. Mer enn 40 druer.
Men han var ofte opptatt med jobb.
Men når han var borte, var jeg sammen med Hannah.
Det var så fint.
Grace, jeg må...
- Nei! - Nei, Grace.
Vi blir klissvåte.
Grace.
I løpet av de siste månedene har du tatt meg med storm.
Og nå spør Fast Company om neste måneds ungkarsliste.
Og jeg vil så gjerne slippe å stå på den.
Jeg forstår ikke.
Vil du gifte deg med meg?
Skal jeg ta det som et ja?
Edgar ønsket ingen lang forlovelse, så vi planla bryllup raskt.
Men familiene våre var fra forskjellige verdener, så det ble anspent.
Ser nydelig ut.
Det er potpurri.
Bon appétit.
Grace, jeg er visst alltid den som nabber forloveden din.
Edgar, flyet står klart.
Å nabbe betyr å stjele. Det er ikke noe snuskete.
Riktig.
Jeg blir borte i noen uker. Her er reiseplanen.
Jeg stoler på dere.
Min sønn vil ha bryllupet her på vingården.
Det blir sesongens store hendelse.
Vi sparer ikke på noe.
Vi kan vel ha samme blomsterdekorasjoner på prøvemiddagen og mottakelsen?
Flott idé. Vi kan jo bare bruke vinen om igjen også?
Vi kan spytte den i munnen på hverandre.
Jeg vil gjerne at Hannah skal lage blomsteroppsatsene.
Det ville vært en ære. Unnskyld.
Jeg har alltid sett for meg et lite bryllup.
- Personlig, med bidrag fra familien. - Jeg forstår ikke ordene du bruker.
Lady Isabel, jeg er jo kongen av Bing og har trykket opp en ny jakke.
Men vi er dessverre ikke like velstilte som familien Minnows.
Vi betaler for alt, som vanlig.
Huzzah!
Det handler ikke bare om penger.
Det er jo Graces bryllupsdag.
Og den blir fantastisk fordi alle jeg er glad i, er der.
Vi holder stort bryllup, lady Isabel.
Men vi serverer min fars bao bing til dessert.
Hva...
- Ja vel. - Dette vil du ikke angre på, milady.
- Du vet at du spiser luftfrisker? - Forberedelsene var i gang,
og Edgar lot oss bruke familiens sommersted til utdrikningslaget.
Jeg er så glad på dine vegne.
Jeg begynte å tvile på om du ville finne en passende mann.
Jeg har jo en broket liste med ekskjærester,
men jeg visste at Edgar var annerledes da han tok meg med til Amsterdam på lunsj.
Så romantisk.
Men så tok møtet hans lenger tid, så jeg fikk ikke truffet ham der.
Traff du ham ikke?
Nei, men jeg gikk langs kanalene, og det var så vakkert.
Og da jeg kom hjem, gjorde Edgar det godt igjen
ved å ta meg med på en privat forretningsmiddag på yachten sin.
Men du hater jo båter. Du blir så sjøsyk.
Vel, ja. Jeg lå til sengs i flere dager,
men Edgar sendte kokken sin for å lage suppe.
- Kom han ikke med suppen selv? - Nei...
Han jobbet med en lukrativ kryptovaluta- avtale, og det tok så mye tid.
Men når vi blir gift, blir alt bra.
- Du tror et giftermål vil løse problemene. - Søster...
Du må slutte å projisere ditt uheldige ekteskap til den dusten Brett på mitt.
Det gjør jeg da ikke.
Du forteller om romantiske gester, men vi ser ingen beiler.
Hvorfor er du så slem?
Du er så forelsket i tanken på forelskelsen
at du ikke ser at Edgar ikke gjør deg lykkelig.
Elsker du ham, eller er du blendet av statusen hans?
Det sa jeg ikke.
Du antydet det.
Jeg spurte bare om du var lykkelig,
eller om du bare følte at du burde være det.
Og det er så dårlig gjort å spørre om sånt i et utdrikningslag.
Jeg var bekymret for deg.
Slutt å bekymre deg!
Du må la meg ta mine egne valg.
Ja, men se hvordan det gikk.
OK.
Zoë. Du, jeg og Aniq skal ha oss en prat på gangen.
- Ja, det er en god... - Straks tilbake.
- Det var ikke det jeg mente. - Du kan ikke være med. Du er for tett på.
Jeg går ingen steder. Hun er søsteren min.
Hun er jo søsteren hennes.
Jeg sier bare at Zoë kan gjøre mer nytte et annet sted.
Nettopp.
Ja, det er jo også sant.
For kanskje...
Mens vi avhører folk,
trenger vi noen der ute som leter etter ledetråder.
Vet du hva? Greit.
Da starter jeg min egen etterforskning og finner ekte bevis
som er bedre enn noen andre bevis.
Det hadde vært topp.
Hun ble nok sint.
- Søstre, altså. - Hun vil bare passe på meg.
Og jeg er frossen av meg. Så ja.
Men hun såret meg i utdrikningslaget.
Men Hannah trøstet meg.
Gråter du fordi søsteren din har rett?
Jeg vet ikke.
Edgar har vært så opptatt, men...
Jeg vet at han vil ha meg.
Og hva vil du?
Jeg fikk god tid til å tenke, for jeg så ikke Edgar igjen før bryllupet.
Der er du, min lille eremitt.
Jeg har lett etter deg. Gjestene begynner å komme. Skal vi gå og møte dem?
Husker du da vi falt for hverandre? Vi danset alene på terrassen.
Ja.
Det er sånn jeg vil gifte meg.
Vent. Foreslår du at vi skal stikke av?
Søsteren min hadde et stort bryllup. I et leid lokale, men de sparte ikke på noe.
Men ekteskapet var en eneste katastrofe. Bryllupet vårt skal handle om oss to.
Det er vel romantisk?
Jeg er enig. Det verste med et bryllup er gjestene.
Men mange har allerede kommet. Vi kan ikke ombestemme oss nå.
Men jeg lover at dagen skal handle om oss to.
- Og jeg har noe til deg. - Å, en bryllupsgave?
My lady.
En ektepakt?
En liste med regler.
Men dette er jo det motsatte av romantisk.
Det rydder unna det økonomiske, så det bare er kjærlighet igjen.
Vi fjerner haiene, så det bare er oss småfisk igjen.
- Jeg liker vitser. - Kan jeg skrive under på mandag?
Da blir det jo en etter-ekteskapelig avtale.
Men det er greit.
Det skjer jo ikke stort før mandag.
Nektet å skrive under på ektepakt.
Nei, ikke bruk det ordet. Jeg ville ha signert på mandag, hvis Edgar ikke...
Jeg ble bare opprørt.
Og jeg hadde rett. Vi skulle bare stukket av.
For middagen kvelden før var bare forvirrende tull.
Isabel var blitt helt umulig.
Vi kan ikke finne oss i dette. Hvem er Gail?
Mor, hva er det?
Dette gjør hun bare for å ødelegge.
Gail. Igjen.
Mor, hvordan kunne du?
Folk blir så sure.
Gail eller Grace. Det er et papir til å tørke truten med.
Det er mulig hun er rik, men hun har dårlige manerer.
Beklager. Hun drakk en sterk energidrikk for to uker siden
og har ikke vært seg selv siden. Dr. Shulkind må undersøke henne.
Hun mister tråden.
Ja.
Og så hadde jeg plutselig en gammel beundrer foran meg.
- Det var hyggelig å se deg. - Miss Grace.
Du er like fortryllende som den dagen...
Den dagen du knuste hjertet mitt.
Travis. Du kom faktisk.
Jeg har så varme minner fra vår tid sammen.
Vet du... Faktisk...
Jeg inviterte mine tidligere beilere bare for å være høflig.
Jeg trodde du ville lese mellom linjene.
Det har jeg gjort.
Tut.
Og så presenterte Sebastian Edgars bryllupsgave.
Moronkel Ulysses.
Vær hilset, festfolk!
- Moronkel Ulysses! - Moronkel Ulysses!
I disse ukene jeg var bortreist før bryllupet, lette jeg etter ham.
Jeg visste at du så gjerne ville ha ham her.
Ble du sur for det med onkelen din?
- Nei da. - Var det ikke snilt av ham, da?
Det var veldig søtt gjort. Men jeg ville heller hatt den tiden sammen med ham.
- Morder! - Å, herregud.
Morderen vender alltid tilbake til åstedet.
Du er på åstedet, Travis.
Å, faen. Det virker mistenkelig.
- Samme det. Jeg skal inn og finne bevis. - Jeg liker innstillingen.
Jeg kjenner meg igjen i det.
Du trenger meg der inne. Jeg er iskald.
- Har du flere hansker? - I skapet.
Før jeg går videre, må dere være klar over at Edgar var interessert i biohacking.
Han hadde som plan å leve til han ble 140 år
og så laste opp livskilden sin til skyen, eller noe.
Det var et helsevarsel. Jeg må gå til sengs.
Men festen er jo ikke over. Det er bryllupshelgen vår.
Og det betyr jo at vi skal leve resten av livet sammen.
Men jeg vil at det livet skal bli langt,
og til det bruker jeg kalibrert søvnovervåkning.
Jeg trenger hvile. Som en ugle eller en hurtigmikser.
Hør, jeg har allerede dårligere språkferdigheter. God natt, min kjære.
I utdrikningslaget spurte Zoë om jeg var lykkelig.
Da bryllupsdagen kom, var jeg ikke så sikker.
Jeg har en gave til deg.
Denne hårnålen har blitt brukt av alle Minnows-bruder siden borgerkrigen.
Ta den på.
- Den er grufull. - Den er uvurderlig.
- Grace, du trenger ikke å bruke den. - Jo.
- Nei... - Jeg tar den på.
Ektepakten.
Hvorfor har du ikke signert? Signer før du gifter deg med sønnen min.
Vent, hva er dette?
Har du narkotika i huset mitt?
Det er ADHD-medisin. For å holde meg våken.
Kan jeg få en?
Ja da.
For en merkelig og uvennlig dame.
Hva?
Ingenting.
Vi må få satt på deg denne verdifulle hårnålen,
så du kan bli en Minnows.
- Du syns ikke jeg bør gifte meg. - Det sa jeg ikke.
- Men du har lyst. - Slett ikke.
Bare si det.
Si hva du egentlig mener.
Greit. Jeg syns ikke du skal gifte deg.
Jeg visste det.
Hvis han ikke gjør deg helt ekstatisk lykkelig.
Vet du hva jeg ser?
Han elsker teknologi, mens du misliker alt som er lagd etter 1985.
Han legger seg like tidlig som et lite barn, mens du er nattugle.
Og jeg hørte at du hadde stengt antikvitetsboden din som du er så glad i.
Det er bare til etter bryllupet.
Du har gjort livet ditt til en del av hans, men han har ikke gjort det samme.
Du fortjener så mye mer enn det.
Jeg var redd Zoë hadde rett angående meg og Edgar.
Og så satte du løftekassen over hodene våre.
Er ikke dette fint? Bare våre to hoder i en kasse.
"Min kjæreste Grace."
- "Du passer perfekt i livet mitt..." - Nei...
Hva gjør du?
På vår første date sa du at jeg vekket noe i deg.
Jeg vet ikke om det stemmer.
Men jeg vil det så gjerne.
Så ikke les. Bare fortell meg hva du føler.
Fra hjertet.
Grace. Jeg vet jeg gjør ting på en litt sær måte.
Jeg er rar.
Men jeg trodde jeg skulle tilbringe alderdommen alene med gåter og hjernetrim.
Nå er du den eneste gåten jeg vil løse.
Jeg vil forandre meg for din skyld.
Det var vel ikke helt det jeg ville høre,
men til Edgar å være, var det søren meg Shakespeare.
Jeg elsker denne kassen.
Edgar.
La meg ta et bilde også.
Mrs. Minnows.
Hva slags musikk blir det til deres første dans?
Vi vet begge at Edgar ikke danser så andre ser det.
Men det er tradisjon.
Et hellig sakrament.
Slike ting er så viktige.
Vil du ikke ha en dans?
Jo, det vil jeg veldig gjerne.
Da må du få en.
Jeg vil at vi skal danse som mann og kone.
Men det gjør meg så ubekvem.
Du sa du ville forandre deg for min skyld.
Dette er det første jeg ber om.
Og det er så viktig for deg?
Ja vel. Da skal vi danse.
- Kan vi bruke løftekassen? - Nei.
Bare se på meg. Greit?
Blås i alle andre. Det er bare oss.
Venstre fot frem.
Høyre fot frem. Til siden.
Roxana. Jeg må gå.
Jeg kan denne.
Bare følg meg. Jeg liker rask dans.
Jeg var så flau.
Men heldigvis hadde moronkel Ulysses vært danser i et tidligere liv.
Oi da.
Han ligger virkelig bare der og har sluttet å leve.
Nå får jeg minnebilder fra da jeg fant bestemor.
Hei! Ikke rør noe. Dette er et åsted.
Hjelp meg med å snu ham.
Liket? Den døde?
Vi sjekke lommene hans. Da må vi snu ham.
Så skjerp deg.
- Én. - Dette er for bestemor.
- To. Tre. - Én, to, tre.
Stopp.
Jeg så øynene hans!
Greit, jeg skal...
- Nei! Ikke rør ham! Hva gjorde du... - Kan du bare holde munn og hjelpe meg?
Telefon. Mintpastiller.
Å, gud. Leppepomade.
- Resept på ADHD-medisin. - Kom igjen.
Hva er dette?
Det ligner en mansjettknapp, men det er bare én.
Og han har jo mansjettknapper på seg.
Vent, en smartklokke.
De kan vel overvåke hjertefrekvensen? Så hvis vi låser opp telefonen,
- kan vi kanskje få vite når han døde. - Jeg ligger langt foran i løpa.
Og... Pokker ta!
Vi ble låst ute. Da må vi vente i fem minutter.
Travis.
- Vi kan bruke Face ID. - Du lukket øynene hans.
Da må vi få åpnet dem igjen.
Spurte du Edgar hvor han hadde vært?
Det var sikkert et forretningsmøte. Jeg var sur for at han hadde gått. Igjen.
Og så klokken 21.50 som en klokke...
Min kjære. Søvnovervåkningen krever at jeg avslutter for i kveld.
Men dette er jo bryllupet vårt. Og da må vi være sammen.
Så jeg har et forslag.
ADHD-medisin?
Din lille tøysekopp.
- Du vet jo at jeg ikke bruker medisiner. - Du fikk jo en på nyttårsaften.
Jeg var oppe til klokken fem og spilte fire på rad alene.
Det ble utvist elendig sportsånd. Aldri mer.
Kan jeg få litt oppmerksomhet?
Vi har kommet til kveldens store finale,
da dere tar bilen og kjører hjem til dere selv.
Vær så snill og dra hjem.
For dere som overnatter her, er det nachspiel på biblioteket!
Hva jubler dere for? Ingen av dere er invitert.
Elskede, vi må gå på vårt eget nachspiel. Én drink til?
Greit. Én drink til. Så til sengs.
Fantastisk.
Hallo. Et glass rosé, takk.
- Og en whisky til min mann. - Skal bli.
Jeg tar det.
Men jeg ville ha mer enn én drink.
Jeg ville ha tid sammen og vite at dette ville gå bra.
Og Edgar sa han ønsket å forandre seg.
Jeg er ikke stolt av det, men...
- Du blandet dop i drinken hans. - Det var ADHD-medisin, ikke gift.
Og han hadde tatt det før uten problemer.
Alt virket helt fint. Og Isabel var nesten hyggelig mot meg.
Velkommen til familien. Når det nå ble sånn.
Takk.
Jeg vet hva du har gjort. Og jeg lar deg ikke gjøre sånt mot Grace.
- I kveld skal du dø! - Å, herregud.
Travis.
Nei, nei.
Dere er djevler alle sammen.
Hver og én av dere er en djevel.
Vær djevler.
- Hva sier djevlene? - Hva?
Hva? Fysj!
- Kerberos løper mot helvetes porter. - Elskling.
- Dere er djevler. - Du.
- Bare en gjeng med djevler. - Så, så.
Dette kan ikke være helvete, for du er en engel.
Han var så full at jeg måtte få ham til sengs.
Det begynner å bli sent.
Jeg tror vi må si god natt.
- Å, vennen. - God natt.
Jeg er ikke lei meg, jeg bare tulla. Drittsekker.
De er da et pent par?
Jeg er ikke opptatt av tradisjoner, men du skal egentlig bære meg over terskelen.
Jeg er ikke billig.
Bao bing.
Jeg elsker deg...
Roxana.
Så jeg sov i brudekjolen. Ikke at jeg fikk særlig med søvn.
Og morgenen etter...
Edgar. Alarm.
Jeg blåser i hvor fyllesyk du er, du må da høre det der.
Det er bio-greiene dine. Du må våkne!
Edgar.
Og det er alt jeg husker.
Hvorfor var Travis først på stedet? Han overnattet vel på hotellet?
Jeg vet ikke.
Takk for at du har vært så ærlig, Grace. Vi har fått det vi trenger.
Nå? Hun er vel renvasket?
Hun ga ham ADHD-medisin.
Da holder du deg våken, du dør ikke.
Eller så var det noe annet. Og hun løy om at det var ADHD-medisin.
Vi må finne ut hva han døde av.
Kanskje vi skal snakke med ekskjæresten som sa at Edgar måtte dø.
- Jeg kaster snart opp. - Gå nærmere.
- Nærmere ansiktet. - Jeg spyr over ham.
Hva faen?
Hei, dere.
- Vi prøver bare å finne ut når... Travis? - Jeg tar hodet hans.
Vi ville bare finne ut når han døde
- ved hjelp av helse-appen på telefonen. - Ja.
Hvis vi får åpnet den, kan den si når hjertet hans stoppet.
- Dette er et åsted. - Stemmer.
Så når dere er ferdige, må dere legge liket tilbake i samme stilling.
- Hva? - Jeg bryr meg ikke.
Jeg er ikke politi lenger.
Men jeg kjenner igjen en mistenkt når jeg ser en.
Vi har ikke gjort noe. Vi prøver å hjelpe til.
Vi hørte at du og Edgar ble litt uenige.
Nei. Jeg kjente ham knapt.
- Jeg kan forklare dette. - Kan du?
Tekst: Trine Haugen