Вибачте, ви сказали, що Ґрейс учора щось підсипала Едґару в склянку?
Зої, хто ця жінка?
Це детектив Даннер.
Вона допомогла виправдати Анніка, коли його винили у вбивстві Ксавьєра.
- Помилково. - Так.
Вона може допомогти.
Ми ж наче домовилися. Поки що ніякої поліції.
Не переживай, синьоокий. Я вже не в поліції.
Анік попросив приїхати
і без зайвого шуму з'ясувати деталі, поки не з'явилися фараони.
Фараони?
Знаєте, на весіллях людей сповнюють складні почуття.
Пов'язані з коханням, грошима. Сім'єю.
Ці почуття змушують людей робити те, чого вони зазвичай не робили б.
Навіть убивати.
Тому я хочу поговорити з усіма присутніми
й почути від кожного з вас, що сталося в ці вихідні.
Я це називаю «кіно у вашій голові».
- Бо кожен - зірка свого фільму. - Чуєш,
чому ти сказав їй, що Ґрейс щось підсипала Едґару?
Бо вона щось підсипала. Я сам бачив.
Але ж ми запросили Даннер допомогти довести, що Ґрейс невинна, так?
Так.
- Ми з тобою заодно? - Ми заодно.
Що ж. Ґрейс, я почну з тебе.
НЕБЕЗПЕЧНА ВЕЧІРКА
Скажу, щоб не було непорозумінь.
Мені дуже треба, щоб ви виправдали Ґрейс.
Тобто щоб я з'ясувала, хто справжній убивця?
Саме так. Добре. Значить, ми з вами заодно.
Ану стій.
- Що таке? - Ти йдеш разом зі мною, Головоломчику.
- Іду з вами? - Ми разом розкрили справу Ксав'єра.
Ми партнери.
Ну, якщо думаєте, що з мене буде користь.
- Ходімо. - Ага.
По-перше, прийми мої співчуття.
Але, боже мій, весільні фотографії будуть вогонь.
Ця сукня так гарно на тобі сидить, подруго, - як влита.
Дякую.
Знаєте, вона вінтажна. Я сама її реставрувала.
Мені теж подобається.
Слухайте, я не вбивала чоловіка.
Я не сипала отруту йому в склянку,
- Я просто... - Тук-тук.
Я вирішила занести оце, бо Ґрейс завжди трохи мерзне.
Мабуть, просто покладу отут.
Чи, може, хочеш, щоб я лишилася?
- Думаю, це ти хочеш лишитися. - І справді хочу.
- Можна ж, так? Щоб я лишилася? - Думаю, так.
Що більше народу, то веселіше.
Ну, Ґрейс, як ви познайомилися?
То ж було недавно?
Ми познайомилися пів року тому.
Я якраз розійшлася з хлопцем, який... Він крав мою білизну.
- З Тревісом. Ти ж кажеш про Тревіса? - На диво, не про нього.
Ґрейс завжди не щастило в коханні.
Ні, мені подобається закохуватися.
Та я завжди закохувалася не в тих.
Аж поки не зустріла Едґара.
Він якраз мій типаж.
Такий по-хлоп'ячому гарний, трохи дивний.
ҐРЕЙС
Я працювала. У мене вінтажна крамниця.
Ну, не крамниця. Скоріше зона у великому рукодільному кооперативі.
Словом, я реставрувала прекрасну ляльку, зроблену в XIX столітті, коли...
Добрий день, мадам. Я шукаю...
Вибачте, сер. Просто... Я не очікувала побачити ящірку.
Це ви мені вибачте.
Я не очікував, що ви закричите.
Я прийшов з приводу вінтажної друкарської машинки.
О, так.
Дозвольте поцікавитися: вона для вас чи для вашої супутниці?
Ви про Роксану?
Ні. Що їй робити з друкарською машинкою?
Бо їй до вподоби каліграфія?
Це у вас такий жарт.
Я люблю жарти.
Він був незграбний, але щось було в ньому таке, що підкупало.
Вибачте за допитливість, а як ви плануєте її використовувати?
Це подарунок для моєї любої сестри.
Вона має слабкість до речей з минулих епох.
Так.
А я більше цікавлюся прийдешнім. Технологіями й таким іншим.
Цей витвір мистецтва набагато цінніший за якусь річ з екраном.
Ви з амішів чи просто маєте відразу до вигод?
Подивіться на неї.
Як вона до вас промовляє.
Підбадьорює вас, поки ви пишете свій черговий великий роман або...
або послання дамі свого серця.
А коли ви дописали,
вириваєте сторінку з машинки
так само, як щойно вирвали слова з серця, і тримаєте її...
тримаєте її в руках.
На жаль, у мене справи.
Я внесу плату й вирушу в дорогу.
Можливо, це занадто зухвало,
та я хотів би попросити вас піти зі мною
на святкування дня народження моєї сестри. Завтра ввечері.
Розумієте, ви сподобалися моїй ящірці,
і я не хотів би її засмучувати.
Я б теж не хотіла її засмучувати.
Ну...
Це було так неочікувано.
І я про нього нічого не знала, лише ім'я з кредитки.
Містер Едґар Міннауз з гостею.
Я ніколи не бувала на таких вечірках.
Ті леді вказують на нас?
На жаль, так.
Хто ви взагалі такий?
Ви мене не ґуґлили?
Нащо вас ґуґлити, скажіть на милість?
Яка ж ви чарівно цікава панянка.
Даруйте. Ґрейс, вибачте, я бачу, що ви якраз розмовляєте,
але мені дуже приємно з вами познайомитися.
Ми станемо найкращими подругами!
Ви, напевно, сестра Едґара.
- Прийомна. - Прийомна.
- Так. Пройдіться зі мною. - Добре.
Ви з ним викликали справжній фурор.
Світська газета «Fast Company»
назвала Едґара найбажанішим нареченим Кремнієвої долини.
Тобто ті жінки, що шепочуться, мені заздрять?
Вони однозначно роздратовані. Алло!
Тоді пропоную їх не розчаровувати.
Так.
Місцевий найбажаніший наречений.
Удостоїте мене танцем?
Ні, я не танцюю.
Коли я востаннє танцював на людях,
священник побачив у мені упиря й відправив на сеанс екзорцизму.
Мені ніяково від будь-якої уваги з боку інших людей,
- а її вже й так забагато. - Зрозуміло.
Придумала.
Ми йдемо прямо до танців.
Заходьте. Дивіться, тут нікого нема.
Тепер можемо вдатися до танців.
Я ще не зустрічав таких, як ви.
І я.
До якого танцю вдамося?
Станцюємо «Неодружену леді»?
Чи «Хлопчика-солдата»?
Чи, може,
навчити вас танцювати «Дуґлас»?
Ґрейс, не думаю, що моє тіло зможе хоч щось із цього.
А Роксана насолоджується танцями лише з глядацької зали.
Тоді треба влаштувати для Роксани виступ.
Іди сюди.
Хитрість у тому, щоб забагато не думати.
Просто робіть те, що хоче тіло.
Так.
Дуже гарно.
- Так. - Ага.
- Ґрейс. - Що?
Хто ви така?
Ви довели мене ледве не до кружляння.
- Як добре. - Чудово.
Почуваюсь якимось бешкетником.
- Тепер беріть мене за руку. - Так.
Зазвичай я не роблю те, чого не хочу робити.
Думаю, це в нас спільне.
Та бл***. Так.
Даруйте, що заважаю, сер.
Є одна нагальна справа, що вимагає вашої уваги.
Я мушу йти.
Роксано.
Таким я його ще не бачив.
Ви його причарували.
Авжеж, я його заґуґлила, коли приїхала додому.
Едґар Міннауз, титан у світі технологій.
І я раптово ввійшла в його світ.
Він навіть спитав, чи можна представити мене матері.
Він попередив, що з нею може бути важко.
Вибач за запізнення, мамо.
Наш водій перепив сиропу від кашлю й весь час блукав.
Отже, ви - дівчина, якою мій син так захопився.
Приємно познайомитися, Ґейл.
Узагалі-то, я Ґрейс.
Що ти мені сказала?
Я казав тобі, що її звати Ґрейс.
Чому ти назвала її іншим іменем?
Бо жінка з її становищем скоріше схожа не Ґейл.
Ґрейс - це ім'я, гідне дівчини з її красою, її фантазією,
її пристрастю до всього, що є в житті.
Прошу, пробач.
Відколи вмер батько, мама часто плутається.
Я не плутаюсь і аж ніяк не часто.
До речі, я не плутаюся.
І пішла кудись.
Вибач.
Майже всі мої колишні боялися своїх мам,
тому після такого захисту від Едґара я була на сьомому небі.
Дивися: понад 40 виноградин.
Авжеж, він часто був зайнятий роботою.
Та коли його не було, я проводила час з Ганною.
Усе було так чудово.
Ґрейс, мені треба...
Ні!
Ні, Ґрейс.
Що ти робиш? Ми промокнемо.
Ґрейс.
Усі ці місяці ти... ти мене приголомшуєш.
«Fast Company» складає черговий список найбажаніших наречених,
і я б дуже хотів у ньому не з'являтися.
Я не розумію.
Вийдеш за мене?
Мені вважати, що це - «так»?
Едґар не хотів довго бути зарученими,
тому ми почали планувати весілля.
Але наші сім'ї з різних світів, тому планування було напружене.
Вигляд апетитний.
Це ароматичне попурі.
Бон апеті.
Ґрейс, на жаль, я постійно цуплю твого нареченого.
Едґаре, твій літак чекає.
«Цупити» означає «забирати».
Нічого непристойного.
Саме так.
Мене не буде кілька тижнів. Ось мій маршрут.
Я всім вам цілковито довіряю.
МАРШРУТ
Добре. Син хоче весілля тут, на винограднику.
Це буде головна подія сезону.
Грошей не пошкодуємо.
Я подумала, що на весіллі можна використати
ті ж квіткові композиції, що й на передвесільній вечері.
Яка чудова пропозиція.
Може, ми й вино використаємо те саме?
Можна ходити й плювати ним одне одному в роти.
Було б чудово, якби квіткові композиції створила Ганна.
Матиму за честь.
Вибачте.
Я завжди уявляла, що моє весілля пройде в колі рідних і близьких.
Що це буде приватна подія, до якої докладуться члени сім'ї.
Я не розумію слів, які ти кажеш.
Леді Ізабель, хоч я й король бінґу - якраз і сюртук новий замовив...
на жаль, ми не такі фінансово обдаровані, як Міннаузи.
Не зважайте. Ми за все заплатимо, як завжди.
Ура!
Річ не лише у витратах.
Це ж день весілля Ґрейс.
І він буде чудовий, бо в ньому будуть люди, яких я люблю.
Хай буде ваше пишне весілля, леді Ізабель.
Але на десерт подамо баобінґ мого тата.
Що...
Гаразд.
Ви не пошкодуєте, міледі.
Ви їсте освіжувач повітря.
Робота кипіла,
а для дівочої вечірки Едґар запропонував сімейний літній котедж.
Я така щаслива за тебе, люба сестро.
Зізнаюсь, я вже почала боятися, що ти ніколи не знайдеш собі пару.
Ну, в мене й справді ціла кунсткамера з колишніми,
але я знала, що Едґар не такий,
відколи він помчав мене пообідати в Амстердам.
Як романтично.
Авжеж, він затримався на діловій зустрічі,
тому я його там навіть не бачила.
Ти його не бачила?
Ні. Та я прогулялася вздовж каналів, і було дуже гарно.
А коли я повернулася додому, Едґар усе цілком надолужив
і взяв мене на приватну ділову вечерю на своїй яхті.
Але ж ти не переносиш яхт. У тебе страшна морська хвороба.
Ну, так, я кілька днів пролежала в ліжку,
але Едґар прислав свого кухаря, щоб варив бульйон.
- Він сам не приносив бульйону? - Ні, ну...
Просто він закривав одну дуже вигідну угоду з криптовалютою,
а це забирає в нього багато часу.
Та це неважливо. Коли одружимось, усе буде в шоколаді.
Думаєш, шлюб вирішить твої проблеми?
Сестро,
я змушена просити, щоб ти не переносила свій гіркий досвід життя
з йолопом Бреттом на мій шлюб.
Нічого такого я й не роблю.
Ти розповідаєш про бурхливі залицяння, от тільки залицяльника нема.
Чому ти така жорстока?
Бо ти така закохана в саму ідею закоханості,
що не бачиш, що Едґар не робить тебе щасливою.
Ти хоч трохи його кохаєш, чи тебе засліпило його становище?
Стоп. Я такого не казала.
Це випливало з твоїх слів.
Я лише спитала, чи ти справді щаслива,
чи тобі лише здавалося, що ти повинна бути щаслива.
І дуже хріново питати таке в нареченої на дівочій вечірці.
Я за тебе переживала.
То не переживай!
Дай мені приймати власні рішення.
Я дала. Глянь, що з цього вийшло.
Ну все.
Зої, ти, я та Анік проведемо в коридорі коротку нараду.
Ага, думаю, треба...
- Ми зараз. - Добре.
- Я не це мала на увазі. - Так, знаю.
Ти повинна піти. Ти все береш до серця.
Я нікуди не піду. Вона моя сестра.
Це правда. Вона її сестра.
А я вважаю, що таланти Зої краще згодяться для чогось іншого.
Ясно.
Ага. Ну, це теж правда.
Знаєш, може...
Поки ми там опитуємо людей,
хтось повинен, ну, шукати докази.
Добре. Знаєте що? Гаразд.
Я проведу власне розслідування і знайду реальні докази,
кращі за будь-які докази в історії.
Оце було б прекрасно.
Схоже, сердиться.
Сестри, скажи?
Ага. Вона просто про мене турбується.
Я й справді трохи мерзну. Тому... так.
Але на дівочій вечірці вона мене сильно засмутила.
Та Ганна мене втішила.
Ти плачеш, тому що сестра права чи тому, що неправа?
Я не знаю.
Едґар дуже зайнятий, але...
Я знаю, що він хоче бути зі мною.
А що хочеш ти?
Я мала час про це подумати,
бо більше не бачилася з Едґаром аж до весільних вихідних.
Ось ти де, моя відлюднице.
Я шукаю тебе по всій території. Уже з'їжджаються гості.
Ходімо їх зустрічати.
Пам'ятаєш мить, коли ми закохалися?
Ми танцювали на терасі, де не було шуму й нічого зайвого.
Так.
Я хочу, щоб отак ми й одружилися.
Чекай, ти пропонуєш утекти й одружитися таємно?
Розумієш, у сестри було розкішне весілля.
У приміщенні громадського клубу,
але грошей не пошкодували.
Та її шлюб виявився цілковитою катастрофою.
Тому я хочу, щоб наше весілля було для нас.
Хіба ж це не романтично?
Ґрейс, я погоджуюся. Найгірше на весіллі - це гості.
Але вони вже почали прибувати, все готується.
Уже пізно щось міняти.
Але я обіцяю, що це буде наш з тобою день.
Я тобі щось приніс.
Весільний подарунок?
Моя леді.
Шлюбний договір?
Сувій особистих кордонів.
Погодься: це - повна протилежність романтичному.
Але він знімає фінансові питання, і лишає тільки кохання.
Ми виловлюємо акул, і лишаються тільки дрібні рибки - ми.
Люблю жарти.
Можна я підпишу в понеділок?
Тоді це буде вже післяшлюбний договір.
Та добре.
Не думаю, що до понеділка щось суттєво зміниться.
Відмовилася підписати шлюб...
Я не відмовлялася. Не пишіть, будь ласка, «відмовилася».
Я підписала б його в понеділок, якби Едґар не...
Я просто була не в гуморі, розумієте?
І ще я була права. Треба було одружитися таємно.
Бо на передвесільній вечері було саме лише зайве й дурне.
З Ізабель і так було важко, а тут вона стала геть нестерпна.
Ми на це не погодимося. Ґейл? Хто така Ґейл?
Мамо, що сталося?
Вона або не знає твого імені, або вирішила його спаплюжити.
ВЕСІЛЛЯ ЕДҐАРА І ҐЕЙЛ
Ґейл. Знову.
Мамо, як ти могла?
Стільки людей рвуть на собі волосся.
Ґейл, Ґрейс... Це просто папір, яким утирають замурзані губи.
Може, вона й багата, але манерами її обділили.
Вибачте.
Два тижні тому вона випила потужний енергетик з супермаркету
і відтоді сама не своя. Попрошу доктора Шулкінда її оглянути.
Вона їде з глузду.
Так.
Потім я раптово опинилася віч-на-віч з колишнім кавалером.
- Дуже рада була бачити. - Міс Ґрейс.
Ви така ж чарівна, як і в день, коли...
У день, коли розбили мені серце.
Тревісе. Ти вирішив приїхати?
Я маю такі теплі спогади про ті часи, коли ми були разом.
Знаєш... Насправді
я запросила своїх колишніх кавалерів, щоб виявити люб'язність, розумієш?
Мушу зізнатись, я була певна, що ти прочитав між рядків.
Я прочитав.
Тиць.
Як ви знаєте, Себастіан оголосив весільний дарунок Едґара.
Радько Уліс.
Як ся маєте, гульвіси?
- Радько Уліс! - Радько Уліс!
Я його шукав ті кілька тижнів, що мене не було,
поки ти планувала весілля.
Я знав, як для тебе важливо, щоб він приїхав.
То ти засмутилася через радька?
- Ні. - Він же зробив таку чудову річ.
Мені було дуже приємно. Просто я краще провела б ті тижні разом з ним.
- Убивця! - Господи боже.
Убивця завжди вертається на місце злочину.
Ти теж на місці злочину, Тревісе.
От чорт. Це я підставився.
Проїхали. Я йду збирати докази.
Оце завзятість.
Я й сам такий.
Повір мені, я тобі знадоблюся. Я спокійний як удав.
- У тебе є ще рукавички? - У коморі з лижами.
Коли слухатимете далі, зважайте, що Едґар захоплювався біохакінґом.
Він планував жити до 140 років,
а потім завантажити своє джерело життя в хмару чи щось у такому дусі.
Життєві показники падають. Мушу йти спати.
Але ж вечірка ще триває.
Це ж наші весільні вихідні.
І решту життя ми проведемо разом.
Але я хочу, щоб це життя було максимально довге,
і в цьому мені допоможе КПВС - калібрована постійність відходу до сну.
Мені треба відпочивати. Як сові чи блендеру.
Бачиш? Мої порівняння вже втрачають сенс.
На добраніч, кохана.
На дівочій вечірці Зої спитала, чи я щаслива.
Зранку в день весілля я вже й сама не знала.
У мене для тебе подарунок.
Цю шпильку мали у волоссі всі наречені Міннауз з часів Громадянської війни.
Ти теж її використаєш.
- Вона жахлива. - Вона безцінна.
- Ґрейс, це не обов'язково. - Обов'язково.
- Ні, не обов... - Я її використаю.
Шлюбний договір.
Чому ти його не підписала? Підпиши, перш ніж виходити за мого сина.
Чекай. А це що?
У моєму домі з'явилися легкі наркотики?
Це адерал. Щоб не заснути.
Можна взяти?
Авжеж.
Яка ж дивна, жахлива жінка.
Що?
Нічого.
Встромимо цю безцінну шпильку у твою зачіску,
щоб ти могла стати Міннауз.
- По-твоєму, не варто йти за нього? - Я цього не кажу.
- Але хочеш сказати. - Зовсім не хочу.
Ну, давай. Кажи.
Скажи, як насправді почуваєшся.
Добре. Я думаю, тобі не варто за нього виходити.
Бачиш, я так і знала.
Якщо. Якщо він не робить тебе несамовито, безмежно щасливою.
Знаєш, що я бачу?
Він захоплюється технологіями, а ти не любиш усе, зроблене після 1985 року.
Він лягає спати рано, як діти, а ти - сова.
І я чула, ти закрила свій антикварний куточок. Який любиш.
Це тимчасово. Після весілля знов відкрию.
Я боюся, що ти зробила своє життя частиною його, а він такого не зробив.
І...
Я хочу для тебе набагато більшого.
Це мене дуже стривожило.
Я боялася, що Зої сказала правду про мене. І про Едґара.
А потім ти накрив наші голови скринею для обітниць.
Правда ж, чудово? У скрині лише наші голови.
«Моя найдорожча Ґрейс.
- Ти ідеально вписуєшся в моє життя...» - Ні...
Що... Що ти робиш?
У наше перше побачення ти сказав, що я щось у тобі зворушила.
От тільки я не знаю, чи це правда.
Але я хочу, щоб була. Відчайдушно.
Тому не читай, просто скажи про свої почуття.
Від серця.
Ґрейс. Я... Я знаю, що роблю все по-своєму.
Я дивний.
Я думав, що в старечому маразмі лишуся сам на сам з головоломками.
Але тепер ти - єдина головоломка, яку я хочу розгадати.
Ти... Ти викликаєш у мене бажання змінитися.
Не знаю, чи саме це я хотіла почути,
але з Едґарових вуст то було все одно що Шекспір.
Боже, яка ж чудова ця скриня.
Едґаре.
Я теж хочу фото.
Місіс Міннауз.
І яка ж музика стане акомпанементом вашому першому танцю?
Ми з тобою знаємо, що Едґар не танцює на людях.
Але ж така традиція.
Священне таїнство.
Такі речі дуже важливі.
Ти ж бажаєш станцювати перший танець?
Так. І справді бажаю.
То мусиш станцювати.
Я хочу, щоб ми станцювали перший танець молодят.
Але ж мені буде дуже ніяково.
Ти ж казав, що я викликаю в тебе бажання змінитися.
І це моє перше прохання.
Це для тебе аж так важливо?
Гаразд. Ми станцюємо.
- У скрині для обітниць? - Ніякої скрині.
Просто дивися на мене, добре?
Усі інші неважливі. Тільки ми.
Ліву ногу вперед,
праву ногу вперед, і вбік.
Роксана. Я мушу йти.
Я начебто знаю ці па.
Я поведу. Люблю танцювати швидко.
Мені було так соромно.
Та на щастя, в одному з попередніх життів радько Уліс
був професійним танцівником.
Ого-го.
Він і справді лежить собі тут, геть неживий.
Мене накривають спогади про те, як я знайшов свою бабцю.
Нічого не чіпай. Це місце злочину.
Допоможи його перевернути.
Тіло? Тіло мерця?
Треба пошукати зачіпки в кишенях. Це важко, коли він на животі.
Тому зберися.
- Раз. - Це за бабцю.
- Два. Три. - Раз, два, три.
Я глянув йому в очі!
Так, я зараз...
Ні! Не торкайся! Що ти...
Та заткнись уже й допомагай.
Телефон. М'ятні льодяники.
Боже, губна помада.
- Рецепт на адерал? - Та давай.
А це що?
Схоже на запонку, але вона тільки одна.
І в нього вже є запонки в манжетах...
Чекай, розумний годинник.
Слухай, вони ж відстежують серцебиття?
- Так. - І розблокувавши телефон,
може, дізнаємося час смерті.
Я далеко попереду тебе.
І... чорт!
То була остання спроба. Треба почекати хвилин п'ять.
Тревісе.
- Можна використати Face ID. - Але ж ти закрила йому очі.
Треба знов їх відкрити.
Коли Едґар повернувся, ти спитала, куди він утік?
Ні. Мабуть, у нього була ділова зустріч чи щось таке.
Та я розсердилася, що він мене кинув. Знову.
А о 21:50, секунда в секунду...
Моя люба, мій режим КПВС вимагає, щоб я готувався до сну.
Так і знала, що ти це скажеш. Але ж це наше весілля.
Ми повинні провести ніч разом.
Маю для тебе пропозицію.
Адерал?
Та перестань, моя дурненька наркоманочко.
- Ти ж знаєш, що я не п'ю таблеток. - Пам'ятаєш Новий рік?
Я дала тобі одну, і в нас була чудова ніч.
Я не спав до п'ятої ранку й грав сам із собою в «Чотири в ряд».
Спортивна поведінка гравців була просто ганебна. Ніколи знов.
Прошу вашої уваги.
Настав час для урочистого фіналу вечора:
ви вертаєтеся до себе додому на своїх машинах.
Прошу вас, їдьте додому.
А якщо ви живете на території садиби - післявесільна вечірка в бібліотеці!
А чого ви всі радієте? Ніхто вас не запрошував.
Любий мій, ми не можемо не піти на власну вечірку. Ще одну скляночку?
Гаразд. Ще одну склянку. А потім спати.
От і чудово.
Вітаю. Келих рожевого
і віскі для мого чоловіка.
Тримаю.
Але я хотіла більше, ніж одну скляночку.
Я хотіла бути з ним разом і знати, що в нас усе буде добре.
Едґар казав, що хоче змінитися, тому...
Я цим не пишаюсь, але...
- Ти підсипала йому наркотик. - Додала адерал у його віскі. Не отруту.
Він його раніше вже пив, і побічних ефектів не було...
Здавалось, усе прекрасно. Навіть Ізабель ніби була до мене добра.
Ласкаво прошу в сім'ю. У таку, як є.
Дякую.
Я знаю, що ти зробив. І не дозволю тобі вчинити так з Ґрейс.
- Сьогодні ти помреш! - О боже.
Тревісе.
Ні-ні. Давайте серйозно.
Ви всі демони.
Тут кожен без винятку - демон.
Будьте демонами.
- Демони кажуть: «Що?». - Що?
«Що?» Ага! Іги!
- Цербер стрибає біля воріт пекла. - Любий.
Ви всі демони.
Усі ви - зграя демонів.
Я не можу бути в пеклі,
бо ти ж довбаний янгол.
Не знаю, як він так напився, та треба було його вкласти.
Уже пізно, так?
Думаю, пора побажати вам усім добраніч.
- Ох, синку. - Добраніч.
Я не засмучений, я вас підколював. Довбодятли.
Така мила пара, правда?
Я не дуже люблю різні традиції,
але ти мав перенести мене через поріг.
Я не шлюха.
Баобінґ.
Я тебе кохаю...
Роксано.
Ну от, я спала у весільній сукні. Тобто майже не спала.
А на ранок...
Едґаре. Будильник.
Мені байдуже, що в тебе сильне похмілля. Ти його точно чуєш.
А як же твої біо-як-їх-там? Прокидайся!
Едґаре.
Оце й усе, що я пам'ятаю.
Чому Тревіс перший був біля дверей? Хіба він ночував не в готелі?
Не знаю.
Дякую, що була з нами така чесна, Ґрейс. Цієї інфрормації достатньо.
Ну? Вона поза підозрою, так?
Вона дала йому адерал.
Він бадьорить, а не вирубає тебе назавжди.
Або вона підсипала йому щось інше, а про адерал збрехала.
Треба з'ясувати, що насправді його вбило.
Може, треба поговорити з колишнім, який сказав Едґару, що той помре?
- Підкочує блювота. Я не хочу блювати. - Ближче.
- Піднеси до обличчя. - Я наблюю йому на груди.
Що це за хрінь?
Привіт, народ.
Ми хотіли з'ясувати час його сме...
- Тревісе. - Візьму за голову.
Ми хотіли з'ясувати час його смерті
- у фітнес-застосунку на телефоні. - Ага.
Якби вдалось...
його відкрити, ми б знали, коли зупинилось його серце.
- Тут місце злочину. - Саме так.
Тому коли завершите робити те, що робите,
покладіть тіло так, як воно лежало.
- Що? - А яка мені різниця?
Я вже не коп.
Але підозрюваного я бачу здалеку.
Ну, ви... Ми нічого не робили. Хотіли тут допомогти.
Ми чули, що ви з Едґаром трохи посварилися.
Ні. І я його майже не знав.
НАЙКРАЩІ ІНВЕСТОРИ БУЦЕФАЛКОЇН
Я можу пояснити.
Та невже?
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька