Receptas „Aderaliui“.
- Radai Edgaro kišenėje? - Taip.
Greisė sakė, kad Edgaras nevartoja vaistų.
Leisk spėti, manai, kad Greisė meluoja.
Ką? Ne, žinoma, ne. Nebent pati taip manai.
- Ne. - Aš irgi ne. Aš… Sutarta.
Taip. Na, Edgaras taip pat turėjo keistą trečią sąsagą.
Edgaras jau buvo įsisegęs sąsagas.
Būtent. Taigi, kieno ta sąsaga?
Ant tos sąsagos parašyta „G“, kaip…
ne Greisė.
Taip, tą žinau.
Daug dalykų prasideda raide „G“.
Tik žinau, kad jei rasime kitą sąsagą,
- rasime žudiką. - Gerai pasakei.
Ne visai suprantu tavo mąstymą, bet išsiaiškinai mirties laiką,
- o tai - svarbu. - Ačiū.
Praėjus 35 minutėms po to, kai Greisė paguldė Edgarą į lovą, jis mirė.
Kas tai bebūtų, nužudė jį greitai.
Tad dabar tik liko išsiaiškinti, kas tą padarė.
- Anikai, ateini? - Ką gi. Turiu eiti.
Gerai.
- Turėtum jas nusimauti. Tikrai. - Taip, gali numauti?
- Ir galbūt dar… Ne. - Taip. Laikau.
Tik nesimauk pati, nes jos labai prakaituotos.
Visas šis reikalas yra žymiai sudėtingesnis, nei visi galvojat.
Visa ši medžiaga atskleidžia slaptą schemą, kurios centre buvo Edgaras.
Jei duosite man valandą,
ir jei rastume tuščią sieną ir kokius 300 smeigtukų…
Tu vienas iš tų sąmokslo teorijų mėgėjų.
- Tiesos mėgėjų. - Tiesa tokia.
Vakar vakare pasakei Edgarui, kad naktį jis mirs.
Jūs ištraukėte iš konteksto.
Pakartosiu, ta medžiaga įrodytų…
Taip, tas aplankas niekur nedings, aišku?
Pasikalbėk su mumis, Travisai…
Gledraisas.
Gledraisai.
Ką gi, pone Gledraisai, jūs visą savaitgalį elgėtės…
tikrai keistokai.
Visur slampinėjote, persekiojote Greisę.
Aš nepersekioju Greisės.
Turiu merginą. Lenkijoje.
Kodėl nešiojatės visa tai?
Tiesa ta, kad Edgaras yra nedorėlis.
- Ir Greisė žino, kad aš… - Kas čia?
Moku darbuotis šluota. Tai buvo šluota.
Iš to matau, kad nesi niekad šlavęs.
Primena šviesos kardą.
Ji pati manęs paprašė tuo pasidomėti.
Pristatė arklių paštu.
Mano istorija prasideda nuo mažo kambarėlio ir nesėkmės.
„TRAVISAS“
Buvau vienišas privatus internetinis detektyvas.
Pateikdavau atsakymus, kurių negalėdavo pateikti „Google“.
Slampinėjau ten, kur niekam nepasiseka,
juodajame tinkle.
Nušiurusiame turguje, kuriame skaitmeninis nedorėlis gali rasti visokios bjaurasties.
Ginklų, kvaišalų, našlaičių organų.
- Nuodų? - O, taip.
Noriu pasakyti, ne. Na, taip, bet, ne, aš tai ne. Mano sritis - informacija.
Jaučiau, kai atėjau į biurą,
kad manęs lauks byla.
Arba moteris.
Laukė abu dalykai.
- Mama! - Ką, mielasis?
- Ar šiandien negavau laiškų? - Ant kėdės, mielasis.
Ačiū, mama!
TRAVISUI GLEDRAISUI
MINOUSŲ DVARAS
Greisė.
Nesitikėjau jos dėmesio.
Kažkada gerai praleidome laiką.
Ji buvo geras vaikas,
tais senais gerais laikais.
Klausimas vienas -
kodėl Greisė kviečia savo buvusius į savo vestuves?
Pagalbos šauksmas?
Greičiausiai.
Tad palindau po jos išrinktojo vežimu ir apžiūrėjau važiuoklę.
EDGARAS MINOUSAS
PASAULINIAI INVESTUOTOJAI EDGARO MINOUSO BIOGRAFIJA
TECHNOLOGIJŲ TURTUOLIS EDGARAS MINOUSAS SUDREBINA PASAULĮ
MINOUSŲ BANGINIO EDGARO MINOUSO KITAS ŽINGSNIS
RUGSĖJO 11-OJI IŠ ARČIAU SĄMOKSLO TEORIJOS
10 GERIAUSIŲ FANTASTINIŲ FILMŲ AR ANGELAI EGZISTUOJA?
ŽIEDŲ VALDOVO PERSIRENGĖLIAI PAPAI!
TONIS ŠALHUBAS - ANTIKRISTAS ĮRODYMAS!
Ir štai.
Greisės būsimasis išleido savo kriptovaliutą.
Matot, yra toks dalykas kaip blokų grandinė…
Sustok, ne.
- Anikai, tu supranti šią grandinę? - Na, taip.
Matai, yra sąskaitų knyga. Iš esmės, tai… atskiri blokai…
Ne. Nesvarbu. Jei tu supranti,
- man nebūtina suprasti. - Taip.
- Tęsk. - Senos bankinės sistemos
nebetinka korporacijoms,
taigi, kriptovaliutos turėjo užpildyti tą spragą.
Kol neprisiveisė apgavikų.
Žinau tai, nes pats buvau apgautas.
Apgaviko.
Tas apsimetėlis išviliojo iš manęs viską iki paskutinio cento.
Tad pamatęs pakvietimą, supratau, jog tai - mano antras šansas.
Dėl „Įkirptų valiutų“ jau nieko nebegalėjau padaryti,
bet galbūt galiu pričiupti Edgarą.
Dėl ko pričiupti?
Viskas - tame aplanke.
Penki didžiausi investuotojai
į Edgaro kriptovaliutą yra fiktyvios kompanijos, priklausančios Edgarui.
- Nieko gero. - Kodėl nieko gero?
Jis nori pasakyti, kad Edgaras panaudojo
savo paties pinigus ir dirbtinai išpūtė savo valiutos vertę.
Trys taškai!
Ir įrodymas gulėjo tiesiai prieš akis - pačiame kvietime.
- Neprieštarausite? - Prašom.
Kurių galų?
„Tech apgavikas“.
Gerai, tai manai, kad Greisė pasiuntė tau slaptą kodą,
su maisto pasirinkimu kvietime į vestuves?
Koks jis mielas.
O tai ne, mieloji.
Edgaras buvo purvinas kaip paršiukas tvarte.
Greisė tą žinojo, ir jai reikėjo, kad tą įrodyčiau.
Mama, aš važiuosiu į vestuves!
Negirdžiu. Guliu vonioje.
Žinau, jog kartais negerai pasakau,
bet tu žinai, kad aš tik noriu padėti?
Gerai.
Gerai, tiesą sakant, man reikia tavo pagalbos.
Negaliu nusivilkti šios suknelės, ji tarsi…
Pažvelk, kiek daug sagučių. Ji primena tramdomuosius marškinius.
- Ir aš… - Taip, pamėginkime tave išvaduoti.
Taip, puiku.
Taigi, kaip galiausiai sekėsi?
Su Aniku ir Daner.
Taip, tikrai gerai.
Sakyčiau, tikrai… na, gerai. Neblogai.
Taip, visai negerai. Manau, sėsiu už grotų.
- Manau, galiu tau padėti. - Ne.
Ne. Suprantu, bet užčiuopiau siūlo galą.
Esi mačiusi?
Radau pas Edgarą.
- Kas čia? - Sąsaga.
Ji buvo jo kišenėje, kai jis mirė.
Turiu teoriją.
Jei surasime antrą sąsagą, surasime žudiką.
Taip, čia ne sąsaga.
- O rašomosios mašinėlės klavišas. - Ką?
Palauk, kodėl jis nešiojosi rašomosios mašinėlės klavišą?
Hana.
- Ji kolekcionuoja mašinėles. - O Dieve, tikrai.
Gerai, eime. Naujas siūlo galas.
- Kur? - Į didelę ir kvailą Hanos palapinę.
Pažiūrėsime, ar netrūksta klavišo „G“.
- Gerai, bet ką tai įrodys? - Kad ji kažką žino.
Surask trūkstamą klavišą, surasi žudiką.
Ne taip gerai skamba.
- Ne. - Surask…
- G tašką… - Ką?
Gerai. Aš eisiu, bet tik todėl, kad tau mano pagalbos reikia labiau nei man tavo.
Nes tai vadinama ne palapine. Tai vadinama jurta.
O Dieve. Mes tarsi seserys Hardės.
Tu per jauna.
Gerai.
Jei jau visai atvirai,
turiu pasakyti, kad nors į vestuves mane pakvietė,
tačiau į vestuvių išvakarių vakarienę - ne.
Ten nuėjau nekviestas.
Nieko sau.
Ji buvo tokia, kokią ją ir prisiminiau.
Tik be milžiniškų akinių ir odinio apsiausto.
- Travisai. - Gavau tavo žinutę, mieloji.
Kalbi apie kvietimą?
Ant jo buvo užrašytas mano vardas.
Stebiuosi, kad atvykai.
Jos akys buvo pilnos baimės.
Ne tokios, kai pamatai baisų klouną, bet didžiulės.
Žinau, kodėl atsiuntei popierinį, o ne elektroninį kvietimą.
Tikėjausi, kad susiprasi.
Susipratau, mieloji.
Greise.
Turiu eiti.
Tęsiau savo tyrimą.
Čia knibždėte knibždėjo neaiškaus plauko niekšelių.
Reikėjo sugalvoti, ką paspausti.
Ei, ilgši.
Čia kažkas truputį dvokia.
Būk budrus,
ir keli banknotai bus tavo.
Dešimtukai.
Raudoni.
Nesuprantu, kaip galiu jums padėti.
Aš neužsiimu kriptovaliutomis.
Žaidžiu su ledu.
Pavojingas žaidimas.
Pažinojau ledų prekeivį, jo vardas buvo Edis Kanino.
Internete buvo žinomas kaip „ledų žmogus jau čia“.
Bet tarp „jau“ ir „čia“ nebuvo tarpo.
Pakalbėsiu su kuo nors kitu.
Man nelabai sekėsi, tad nusprendžiau eiti arčiau šaltinio.
Jis kažką rezga, ar ne?
Jūsų pirmagimis.
Ką jūs apie tai žinote?
Žinau apie kriptovaliutą, ponia.
Virtualius šlamančius, skaitmeninius pinigėlius.
Iš veido matau, kad esate paskendusi tame purviname reikale kartu su savo atžala.
Atsakymas aiškus.
Turiu tik du žan… Kalbant apie kripto.
Daugiau žandų nebeturiu.
Šūdas.
Kaip drįsti ateiti į vestuves, apsirengęs baltai?
Kur tas ledo žmogus, kai jo reikia?
Labas vakaras, amigo.
- Kaip tave vadina? - Mano vardas - Anikas.
Kuriu užduotis. Tu?
Profesionalus visažinis. O tave kokie vėjai atpūtė?
Rezgu planą pavogti nuotakos seserį
iš to žuvies ir bulvyčių lordo.
Čia tau padėti negaliu,
bet užminsiu tau mįslę, Stenli H. Sfinksai.
Kodėl tokia voverė kaip Edgaras,
turinti visas pasaulio giles,
kiša savo žabtus į kriptą?
Metas persėsti prie kito stalelio.
Persėsti prie kito stalelio? Čia kodas?
Tai tikrai buvo kodas.
Tai nebuvo kodas. Tik norėjau persėsti prie kito stalelio.
Tu labai aiškiai leidai suprasti.
Na. Ne, nemirksėk. Tai nebuvo kodas.
Tai buvo kodas.
Patekau į akligatvį.
Ir tuomet akligatvis pats mane surado.
- Rasi man minutėlę, Čarli? - Kas?
Ji buvo gyva bėda.
Ji buvo dama, kuri sudaužo tavo širdį į mažiausius gabalėlius,
ir tarp jų niekaip nesurasi dviejų vienodų.
Tu tikras aukso grynuolis.
Tu irgi neprastas brangakmenis.
Ateinu.
Vaje, kaip man patinka tie plaukai ant tavo galvos netikėčiausiose vietose.
Primena pervirtus spagečius.
Taip, o tavo nosis
primena ledo kirtiklį, įsmeigtą į džipo bagažinę.
Taip. Su tavimi neliūdėsi.
Ką manai, gal mudu dingstame iš čia?
Užsimestume smagumynų,
bučiuotume vienas kitam veidus ir taip toliau.
- Iš kur pažįsti šią porą? - Esu jaunikio sesuo.
Įvaikinta.
Permatau kiaurai tavo kėslus.
Ką…
Tavo žiniai,
man dabar nestovi.
Tai buvo melas.
Stovėjo ne tik tai,
kas buvo pastatyta ant kortos.
Šito nerašysiu.
Buvai vienturtis vaikas, a?
Taip, labai gerai nuspėjote.
Ačiū.
Ir tuomet fortūnos karuselė pasiuntė man arkliuką.
Ponios ir ponai, dėdė Ulisas.
Šdėdė Ulisas.
Kol visi paniurėliai nukreipė savo dėmesį į trumpą šou,
nusprendžiau išsmukti ir paieškoti tikrų įkalčių.
Ką gi.
Ką čia turim?
Piloto licencija.
Išduota prieš mėnesį.
Rodos, Minousai turi daug pliusų.
Vardų sąrašas.
Turbūt bendrininkai.
Nagi.
Jis turėjo knygų apie išnykimą,
magiškus triukus prie stalo ir italą Hudinį.
Kodėl jis, italas, tuo domėjosi?
Būtent. Ir aš to klausiau.
Patagonija?
Ir ką, po velnių, tu čia veiki?
Buvau pričiuptas su telefonu rankose.
Bandome įsilaužti į tą seifą, ką?
Kur padėti 700 mln. dolerių kriptovaliuta.
Teko apsimesti kvaileliu.
Kokį seifą?
Šitą seifą.
Tą, kuris labai aiškiai atrodo kaip seifas.
Šitą. Taip.
Neapsimesk kvaileliu. Ką čia veiki?
Neversk manęs tavęs mušti.
Niekam nebus smagu žiūrėti į prisišikusį žmogų su baltu kostiumu.
Norėjau įsigyti žiupsnelį Edgaro kripto
ir pamaniau, jog galbūt tu galėsi man padėti.
Viską žinau apie tą Buką Falą.
Atsiprašau?
Tai „Bucefalas“.
Taip.
Edgaras pavadino ją Aleksandro Makedoniečio žirgo vardu.
Matai, jo tėvas labai domėjosi…
Žirgo vardu. Žinoma.
Aš žinojau, kad tai žirgo vardas!
Tik nemokėjau ištarti, nes aš daug skaitau.
Supratau, kad turiu nešdintis, kol dar kas nors neatėjo.
Taip pat žinojau, kad turiu pamėginti įsilaužti į tą seifą.
Jis buvo neįveikiamas.
Tuomet prisiminiau savo kurčią kaimynę, kurios katę tenka retkarčiais prižiūrėti.
Ji buvo susirašiusi savo kodus ant lipnaus lapelio ir laikė jį ant stalo.
Ir aš radau.
Aišku. Nieko sau. Tai tikrai kodas.
Kaip pats sakei, Anikai. „Persėsti prie kito stalelio“.
Ką? Ne. Ne tą norėjau…
„S-E-S-4“. Ką tai reiškia?
Sąskaitų emisijų sąrašas keturi?
Nelabai suprantu.
Nesijaudink, bičiuli. Aš jau nulaužiau kodą.
Supratau, kad tas kodas buvo Edgaro schemos pagrindas.
Bet tada jo dar neperkandau.
Bucefalas. Makedoniečio žirgas.
Kaip Trojos arklys. Arklys, o kas jo viduje?
Trojos arklio viduje buvo žmonės.
Tai kas šio žirgo viduje?
Daugiau žirgų.
Murzinų žirgų. Kodas.
Morzės kodas.
MORZĖS KODAS 4.
„Mirtis“.
„Laisvė“.
Pričiupau tave, niekše.
Viskas parašyta.
Edgaras ketino inscenizuoti savo paties mirtį
ir pasiimti pinigus,
kuriuos apgaule gavo iš savo kriptovaliutos.
Ar čia - potencialių žmonių sąrašas?
Ne, tai ne bendrininkai, kaip iš pradžių maniau.
Tai - naujos tapatybės, kurias jis ketino panaudoti ir tiesiog išnykti.
Tiesiog išnykti kaip „Meisonas Matsušima“ arba „Petas Striklandas“.
Anikai, ar taip?
Nežinau, ar tai netiesa.
Bet dėl to „Murzinų žirgų Morzės kodo“ jaučiu, kad netiesa.
Nieko sau. Jūs tikrai manimi netikit.
Gerai.
Nori pasakyti, kad Edgaras, kuris yra miręs, apsimeta mirusiu?
Ne, bet ketino tą padaryti.
Vesti Greisę buvo Edgaro plano dalis.
Teisiškai ji lieka atpirkimo ožiu,
ji atsakytų už tą visą Bucefalo apgavystę.
Turėjau įspėti Greisę, kol ji nežengė lemtingo žingsnio.
Bet negalėjau to padaryti vienas.
Ir nebūčiau daręs.
Sveikas, Čazveli.
Negalėjai likti nuošalyje?
Kur Greisė?
Po devyniais užraktais.
Tavo netikras brolis planuoja pasprukti.
Ir palikti mano buvusiąją mėžti visą netikros kriptovaliutos mėšlą.
O tau kas?
Aš apsaugosiu Greisę ir nutrauksiu šias vestuves.
Aš irgi noriu nutraukti šias vestuves.
Prisijungsi?
Žinok, Čarlzai. Aš pilotuoju šias permainingas vestuves.
Galiu nukreipti laivą, kur mums reikia. Tad duosiu komandą, ir tu numesi bombą.
Tinka.
Tai nori pasakyti, Hana norėjo nutraukti savo brolio vestuves?
Kuo jai nepatiko Greisė?
Ar kuo nepatiko Edgaras?
Taip, gerai.
Kas čia, po galais?
Taip.
Hana turi daug pomėgių.
Gerai, ieškokime, kur trūksta G klavišo.
Ei, Zo?
- Taip? - Per praėjusią tavo žmogžudystę…
- Nesakyk taip. - Ne tą turėjau galvoje.
Kaip Anikas su Daner pričiupo žudiką?
Per smulkmenas. Neatitikimus pasakojimuose.
O svarbiausia buvo išsiaiškinti, kodėl.
Todėl ir atėjome čia. Hanos motyvas.
Išsiaiškinsime, koks jis.
O Dieve. Žiūrėk!
Tinka. Tai Hanos G klavišas.
Šūdas.
Kas? Gerai, čia Hana. Ji ateina. Ką darysim?
Ji laiko negyvą driežą?
- Slepiamės. - Šūdas.
Manęs nematyt? Ne. Kvaila.
- Gerai. Pasislėpsiu po… Negaliu… - Šalin.
Palauk. Yra langas.
- Langas. - Taip. Gudru.
Greičiau.
O Dieve.
Zoja. Tyliau.
Eik.
Gerai, nemanau, kad ji mus pamatė.
Mes saugios.
Bet ką tu rezgi, panelyte?
Kodėl tą darome?
Juk nesvarbu. Kai atvažiuos policija, suims mane.
Gerai. Matai, todėl ir turiu tavimi pasirūpinti.
Nes tu savimi nepasirūpini.
Liaukis. Tą ir noriu pasakyti. „Vyresnioji sesuo gelbėtoja“.
Taip. Aš tave išgelbėsiu. Su tavo kvaila pagalba ar be jos.
Ei, Zoja. Būk atsargi. Kai kurie augalai - nuodingi.
Ką pasakei?
Pasakiau, kad kai kurie augalai - nuo…
Taigi, judu su Hana ketinote nutraukti vestuves.
Toks buvo planas, taip.
Bet tas planas buvo rizikingas.
Gulėsiu ant Edgaro traukinio bėgių nuogas ir drebėdamas lauksiu artėjančio pavojaus.
Jei tik jis spragtelės pirštais, atsidursiu medinėje dėžėje.
Jis mane stebėjo.
Man reikėjo atpirkimo ožio. Šnipo.
Atsiprašau.
Ar nenorėtumėte iš čia išeiti pilnomis kišenėmis?
Kai pasakysiu, turėsite atsistoti ir perskaityti šitai. Aišku?
Ne.
Keturi dešimtukai, ir būsit mano įgaliotinė.
- Ne. - Šeši dešimtukai. Nemaža sumelė.
Jūsų rašysena neįskaitoma. Čia parašyta „blokų grandinė“?
Taip, taigi, yra sąskaitų knyga.
Dieve mano.
Neturime laiko. Sugadinsit vestuvių sugadinimą.
Pasinaudodama man suteikta galia, skelbiu jus vyru ir žmona.
Ne.
Nebuvo jokio ženklo. Tai apgaulė.
Labai gaila, Čaki. Nepaėjo korta nei man, nei tau.
Tai Hana nenorėjo nutraukti vestuvių?
Ji arba tą planavo nuo pradžių, arba Edgaras ją paveikė.
Nežinau, kuris variantas.
Bet žinau, kad nors man nepavyko nutraukti Greisės ir Edgaro vestuvių,
galbūt dar galėjau neleisti jam pabėgti ir ją apgauti.
Atleisk, bičiuli. Čia galima būti tik personalui.
Rimtas reikalas.
Turiu gerai viską matyti. Netrukus bus įvykdytas nusikaltimas.
Koks nusikaltimas?
Toks, kurį gali užuosti iš labai toli, bet pamatyti tik iš labai arti.
Ir aš netrukus jį atskleisiu.
Kur jis eina?
Tai ir buvo jo pabėgimo planas.
Edgaras bėgo tiesiai iš šokių aikštelės į saulėtąją Patagoniją.
Ei! Stokis tik. Turėk gėdos.
Aš kai ko ieškau.
Visi mes kai ko ieškome.
- Vėl tu. - Jie šoka greitą šokį.
Greitas šokis. Greitai ir baigsis.
Jūs visi - avių banda.
Žinot, kaip sakoma apie karštas virykles?
Jei prieisi per arti,
nusideginsi klyną.
Tai tu nukritai?
O, ne. Man trenkė per galvą. Atsijungiau.
Arba nukritai.
Manau, per daug priartėjau prie tiesos.
O kai atsipeikėjau…
Edgaras. Kur Edgaras Minousas?
Laba diena. Vakarėlis baigtas.
Man nepavyko. Edgaro nebebuvo. O blogiausia, nepadėjau Greisei.
Tad nuėjau į vidų paieškoti kokio kampo, kur galėčiau numigti.
Gal dar šlakelio džino pakeliui.
Įpilk man šlakelį džino, Šetlando Semai.
Ne aš už baro, Džoni Karo. Pats gaudyk savo mustangą.
Labai nehigieniška.
Prisėsk, motin.
Pamačiau jį.
Žinau, ką rezgi, Edgarai.
Jis tebebuvo čia.
Neketinau praleisti progos. Ne šįkart.
Šiąnakt tu mirsi!
Bent jau visi taip galvos.
Nebus likę jokių pėdsakų arba mes surasime kokio valkatos kūną,
kuriam mielaširdingai būsi atidavęs savo paskutinį omaro kąsnį ir šiltą kolą.
Kūnui atšalus, ramiausiai sėdėsi Patagonijoje
kaip verslo administratorius Karlosas Bustamantė.
Mane jau pykina nuo jūsų, šlykščių storulių, kakojančių
į mūsų lėkštes su jūros gėrybėmis ir sakančių, kad tai - sūdyti krekeriai.
Mane nurengė iki paskutinio siūlo galo
toks sukčius kaip tu.
Ir verčiau nušoksiu nuo tilto, nei žiūrėsiu, kaip tą padarysi Greisei.
Manai, mirtis - tai laisvė?
Tavo vadinamoji mirtis tikrai bus paskutinė tavo laisvės diena, nenaudėli.
Nes nesvarbu, kur pabėgsi,
ieškosiu tavęs visur, kur tik yra gyvybės,
ir užtikrinsiu, kad neišsisuktum!
Jūs, pone, tirpstate.
- Pypt. - Kurių galų?
Tokia tavo strategija, ką?
Ištirpdyti savo paties galvą?
Tavo veidas atrodo kaip vienas iš tų laikrodžių to ispano paveiksle.
Atleisk, Dali, bet šis bičas nekerta.
Nesuprantu, apie ką kalbi.
Jau lenda velnio ragai.
- Blogis. - Liaukis.
- Tu esi blogis! - Užteks.
- Liaukis. Nustok. - Jis yra blogis! Jūs visi - blogis!
- Liaukis. - Velnio išperos.
- Liaukis. Gerai. - Baskervilių šuo atbėga naktį.
- Viskas gerai. - Netikėk tuo, Greise.
Jau per vėlu. Tiesa?
Viso.
Labai atsiprašau.
Riteris dėvi sijoną-šortus.
- Žinoma. - Progresas.
- Šaunuolis. - Ačiū už tarnybą.
- Neliesk… - Nevedžiok manęs.
Nebus jokio fiti miti.
Nepatikėjau Edgaro spektakliu.
Bet jei jis mėgintų sprukti, stovėsiu už durų ir lauksiu.
Juk buvau Greisės riteris su spindinčiais…
šitas.
Taip, teisingai. Dėl viso pikto.
Laimei, kišenėse visuomet turiu pistacijų.
Tobulas užkandis ir tobuli spąstai.
Jei mėgins sprukti, girdėsiu kiekvieną jo žingsnį.
Mudu abu, bičiuli. Stovėsime sargyboje visą naktį.
Aš budėsiu pirmas.
Greise.
Padėkit!
Greise.
Edgaras.
Edgaras, jis negyvas.
Jis negyvas.
Taigi, tu klydai.
- Edgaras neketino sprukti. - Ne, jis ketino sprukti.
Bet jam nespėjus apsimesti mirusiu, kažkas jį nužudė.
Nežinau, Travisai. Tu viską sieji su „technologiniu sukčiavimu“
ir „murzinu arkliu“.
Supranti, kaip viskas atrodo?
Ne, taip. Suprantu, kaip atrodo.
Esu nevykėlis, tiesa?
Kvailys, iš kurio išviliojo visus pinigus.
Bet aš ne idiotas. Išmanau dalykus.
Žinau, kad Edgaras buvo blogas žmogus.
Jis naudojo tas fiktyvias kompanijas ir pumpavo pinigus į savo kriptovaliutą.
Jis nebuvo geras žmogus. Ir viskas ten surašyta.
Visi įrodymai - aplanke.
Kai kuriose vietose gal kiek nuklydau, sutinku.
Bet žinojau, kad jis kažką rezga. Ir dabar žinau.
Negalėjau jam leisti pasinaudoti Greise.
Žinot, kokia ji man svarbi.
Nesupraskit klaidingai. Aš ją jau paleidau.
Esu labai laimingas su Veronika.
Bet vis tiek nenoriu, kad Greisė būtų nelaiminga.
Negalėjau sėdėti ir nieko nedaryti.
Pakankamai jau sugadinau.
Suradau žmogžudystės įrankį.
- Ką padarei? - Kur?
Hanos sodas.
Peržiūrėjau visus augalus su programėle.
Trijų iš jų negalima valgyti, nes apsinuodysi.
Ar nors vienas iš tų trijų sukelia haliucinacijas?
Nes aš nemanau, kad Edgaras buvo girtas tame vakarėlio pratęsime.
Manai, jis tikrai matė, kad žmonės virsta velniais?
Galbūt.
„Sukelia haliucinacijas“. Tik vienas.
Gerai.
- „Datura stramonium“. - „Paprastoji durnaropė“.
Dieve mano. Tos gėlės stovėjo pačiame viduryje.
Žiūrėk. „Įmaišytos į arbatą gali sukelti haliucinacijas.“
„Jei tirpalas stiprus, praėjus 30 min. po haliucinacijų…“
- Ištinka mirtis. - Ištinka mirtis.
Sutampa su laiku, kurį radote Edgaro laikrodyje.
Ir tos gėlės. Kažkas turėjo žinoti. Kas žinojo?
Žmogus, kuris padėjo tas gėles pačiame centre
ir norėjo nutraukti vestuves. Kol to nepadarė.
Išvertė Akvilė Katilienė