Рецепт на адерал.
-Це ти знайшла в Едґаровій кишені? -Так.
А Ґрейс сказала, що Едґар не приймав ліків.
Дай угадаю: ти думаєш, що Ґрейс бреше.
Що? Ні. Авжеж, не думаю. Хіба що ти так думаєш.
-Ні. -Я теж. Я… Тут ми згодні.
А ще в Едґара була ця дивна третя запонка.
Едґар і так був із запонками.
Отож. Чия ж це запонка?
Ну, на цій запонці літера «G», тобто…
не Ґрейс.
Так, я це розумію.
Багато що починається на літеру «G».
Я знаю, що знайшовши іншу запонку,
-ми знайдемо вбивцю. -Класно.
Правда, я не до кінця збагнув як. Та ти з'ясувала час смерті,
-а це неабищо. -Дякую.
Через 35 хвилин після того, як Ґрейс уклала Едґара спати, він умер.
Щось його дуже швидко вбило.
Треба з'ясувати, хто це зробив.
-Анік, ти йдеш? -Що ж, мушу йти.
Добре.
-Краще зніми. Авжеж. -Так. Тягни за цю,
-а потім, може… Ні. -Ага. Є.
Не пхай туди руки, вони дуже пітні.
Тут усе набагато складніше, ніж вам здається.
Усе в цій папці вказує на таємну схему, в центрі якої – Едґар.
Якщо дасте мені годину,
і якщо в нас буде чиста стіна й штук триста канцелярських кнопок…
А, ти з тих – з прибічників теорій змов.
-Прибічників правди. -Ось тобі правда.
Увечері ти сказав Едґару, що він умре.
Цю фразу вирвали з контексту.
Повторюю: папка доведе…
Папку ми залишимо собі.
А ти розказуй нам усе, Тревісе…
Ґледрайз.
Що ж, Містере Ґледрайз, усі вихідні ви поводилися трохи…
дуже дивно.
Ти ховався по кутках, упадав коло Ґрейс.
Я не упадав коло Ґрейс.
У мене є дівчина. У Польщі
Нащо тобі це все?
Правда в тому, що Едґар – сміття.
-І Ґрейс знає, що я… -Що це значить?
Я добре вмію замітати. Це мітла.
Бачу, ти ніколи в житті не замітав.
Ніби як світловий меч.
Вона буквально попросила мене провести розслідування.
Її прохання доставила служба «Pony Express».
Моя історія починається з невдач, у гіпсокартоновій буді 10 на 15 футів.
«ТРЕВІС»
Я працював сам – приватним онлайн-слідцем.
Я відповідаю на ті питання, на які ґуґл не може.
І для цього порпаюся там, де нікому не всміхається удача:
у даркнеті.
Це сумнівний базар, де цифрові бандити можуть знайти яку завгодно погань.
Зброю, наркоту, органи сиріт.
-Отруту? -Так.
Тобто ні. Тобто так, але мене вона не цікавила. Моє ремесло – інформація.
Коли я прийшов в офіс, було таке відчуття,
що там мене вже чекала справа.
Або жінка.
Виявилося, що й та, й та.
-Мамо! -Що, синку?
-Мені пошта не приходила? -На кріслі, синку.
Дякую, мамо!
ТРЕВІСУ ҐЛЕДРАЙЗУ
ВІД СІМ'Ї МІННАУЗІВ
Ґрейс.
Думав, наші шляхи розійшлися навіки.
У нас була коротка інтрижка в старі добрі часи.
Хороше було дівча –
у ті далекі, безтурботні стімпанкові дні.
Питання було в тому,
нащо Ґрейс кликала стару симпатію до свого весільного вівтаря.
Це крик про допомогу?
Мусив бути він.
Тож я підклав підпори під шасі її судженого й порився в ходовій.
ЕДҐАР МІННАУЗ
ГЛОБАЛЬНИЙ ІНВЕСТОР БІОГРАФІЯ ЕДҐАРА МІННАУЗА
ВИСОКОТЕХНОЛОГІЧНИЙ БАГАТІЙ МІННАУЗ ВІЩУЄ ЗМІНИ
МАКСИМАЛЬНИЙ МІННАУЗ РІШУЧИЙ КРОК ЕДҐАРА
ТЕОРІЇ ЗМОВИ ПРО 11 ВЕРЕСНЯ
ТОП-10 ФІЛЬМІВ У ЖАНРІ ФЕНТЕЗІ
КОСПЛЕЙ ПО «ВП» – ЦИЦЬКИ!
ТОНІ ШАЛУБ ЦЕ АНТИХРИСТ – ДОКАЗИ!
І я знайшов.
Майбутній «плюс один» Ґрейс запустив власну криптовалюту.
Розумієте, є така штука, блокчейн…
Стоп, ні.
-Анік, ти тямиш у цьому блокчейні? -Ну, так.
Розумієте, є реєстр. Фактично це… Індивідуальні блоки…
Ні. Мені байдуже. Якщо ти знаєш, що це,
-то мені не треба. -Так.
-Продовжуй. -Стара банківська система заточена
під корпорації.
Крипта мала стати великим зрівнювачем.
Але почалися розводи від шахраїв.
Я це знаю, бо не встояв перед одним таким.
Перед розводом.
Те падло відібрало в мене все до останнього долара.
Тому, побачивши запрошення, я побачив другий шанс.
Розумієте, я не міг вернутись у минуле й зупинити власника коїнус-інтеруптус.
Та, може, міг зробити так, щоб Едґару це не зійшло з рук.
Що не зійшло з рук?
Усе є в папці.
П'ять найбільших інвесторів
в Едґарову криптовалюту – фіктивні компанії, які належать Едґару.
-Це недобре. -Чому це недобре?
Він каже, що Едґар вклав власні гроші,
щоб штучно підняти вартість своєї криптовалюти.
Бінго.
І доказ був прямо в запрошенні.
-Можна? -Будь ласка.
Що це за хрінь?
«Тех. скам».
Тобто, по-твоєму, Ґрейс надіслала тобі повідомлення, закодоване
в меню з весільного запрошення?
Який бубочка.
Кено, крихітко.
Едґар був брудний, мов черевики коробчастої черепахи.
Ґрейс це знала. А ще вона знала, що їй потрібен я, щоб це довести.
Мамо, я їду на весілля!
Я тебе не чую. Я приймаю ванну.
Я знаю, що іноді кажу не те,
але ж ти знаєш, що я просто хочу допомогти?
Добре.
Зараз твоя допомога таки не завадить.
Я не можу зняти сукню, а вона…
Глянь, скільки тут ґудзиків. Я наче в гамівній сорочці.
-Я… -Ходімо знімемо її з тебе.
Ага, супер.
Як далі йшла розмова?
З Аніком і Даннер.
Дуже добре.
Я б сказала, що… ну, нормально. Усе було добре.
Усе було дуже погано. Мабуть, мене посадять.
-Може, я допоможу. -Ні.
Ні-ні. Я знаю, знаю. Та в мене є зачіпка.
Ти її впізнаєш?
Знайшла в Едґара.
-Що це таке? -Запонка.
Була в його кишені, коли він умер.
У мене є теорія.
Знайшовши запонку, я знайду вбивцю.
Та це не запонка.
-Це клавіша друкарської машинки. -Що?
Чекай, а нащо йому клавіша друкарської машинки?
Ганна.
-Вона колекціонує друкарські машинки. -О боже, а вона могла б.
Ходімо. Нова зачіпка.
-Куди? -У великий, тупий намет Ганни.
Перевіримо, чи це її «G».
-Але що це доведе? -Що вона щось знає.
Знайшовши друкарську машинку без клавіші, я знайду вбивцю.
Фраза не така ефектна.
-Так. -Знайшовши…
-точку G… -Що?
Добре. Я піду, але тільки тому, що тобі допомога потрібна більше, ніж мені.
Бо то не намет. Це називається «юрта».
О боже. Ми з тобою, як сестри Гарді.
Ти занадто молода.
Давай.
Щоб нічого не приховувати,
я зізнаюся, що на весілля мене запросили,
а от на передвесільну вечерю – ні.
Там я був незваний гість.
Ого.
Вона була така, якою я її й пам'ятав.
Мінус окуляри в мідяній оправі й шкіряний пильовик.
-Тревіс. -Я отримав твого листа, крихітко.
Ти про запрошення?
Знаю лише, що там було моє ім'я.
Несподівано, що ти тут.
В очах у неї був страх.
Не той страх, коли бачиш лячного клоуна у вікні. А жах.
Маю здогад, чому ти вкинула в мою скриньку той аналоговий інвайт.
Я й сподівалася, що ти прочитаєш між рядків.
Тільки там я й читаю, крихітко.
Ґрейс.
Мушу йти.
Я взявся за справу.
Там було справжнє кубло сонних пташечок.
Побачимо, хто в мене зацвірінькає.
Агов, довготелесий.
Щось тут коїться таке, що аж смердить.
Нащулюй вуха,
бо я маю кілька «гамільтонів» на твоє ім'я.
«Гамільтони»… Бакси.
Десяточки.
Не знаю, чим вам допомогти.
Я не займаюся криптою.
Моя робота – лід.
Небезпечна робота.
А я знавав одного продавця снігу, такого собі Едді Каніно.
Його нік у мережі був «сніговий метпункт».
Тільки «мед» через «т».
Піду поговорю з кимось іншим.
Я весь час промахувався, тому вирішив підібратися до джерела.
Він щось замишляє, так?
Ваш первісток.
Що ти про це знаєш?
Я знаю про криптовалюту, леді.
Про вебкупони, кіберасигнації.
І ваше обличчя натякає, що ви по шию в тій оборудці, що й плід вашого лона.
Я відчув, що це – відповідь.
У мене лише дві що… Я про крипту.
У мене закінчуються щоки.
Бл***.
Як ти посмів прийти на весілля в білому?
І де ж продавець льоду, коли він такий потрібний?
Добрий вечір, аміґо.
-Як тебе величати? -Я звусь Анік.
Я майстер головоломок. А ти?
Професійний усезнайко, іншими словами. Які вітри тебе сюди занесли?
Намітив собі вкрасти сестру нареченої
з-під носа того лорда Фіш-енд-Чипс.
З цим я не допоможу,
але маю для тебе загадку, Стенлі Г. Сфінкс.
Нащо такій білочці, як Едґар,
що має всі жолуді цього світу,
пхати своє рильце в коритце з криптою?
Пора сідати за інший стіл.
За інший стіл? Це кодова фраза?
Це точно була кодова фраза.
То не була кодова фраза. Я просто хотів пересісти.
Ти висловився дуже чітко.
Не підморгуй. То не була кодова фраза.
То була кодова фраза.
Дійти до гори не вдавалося.
Але потім гора прийшла до мене.
-Є хвилинка, Чарлі? -Що?
Я попав.
Така дама розіб'є твоє серце на дрібні шматочки
й зробить з нього пазл, який несила скласти тупим двійнятам твого кузена.
А ти ще та коробочка солодощів.
Ти й сама некисла штучка.
Ось і я.
Боже, як же гарно твоє волосся липне до голови в неочікуваних місцях.
Ніби спагеті, переварене в пекельному окропі.
Ну, а в тебе ніс
схожий на льодоруб, що застряг у багажнику джипа.
А ти кумедний.
Що скажеш, якщо ми з тобою втечемо звідси?
Закинемося веселими люлі-гулі пелюсточками,
цілуватимемо одне одному обличчя й так далі.
-Звідки ти знаєш молодих? -Сестра нареченого.
Прийомна.
Я бачу, за кого ти вболіваєш серцем.
Щ…
І, до речі,
у мене зараз не стоїть.
Я збрехав.
Не лише моя робота
була напружена.
Я цього не писатиму.
Ти, схоже, був єдиною дитиною?
Так. Ви дуже здогадлива.
Дякую.
А потім карусель долі розвернула свою конячку в мій бік.
Леді та джентльмени, дядько Уліс.
Радько Уліс.
І поки увага тих простаків була зайнята лубковою виставою,
я вирішив вислизнути надвір і пошукати беззаперечні докази.
Ну що.
Що тут у нас?
Ліцензія пілота.
Видана місяць тому.
Схоже, Міннауз ще й літає.
Перелік імен.
Можливо, це спільники.
Давай.
Книжки були про зникнення,
фокуси за допомогою спритності рук і якогось італійця на прізвище Гудіні.
А до чого тут те, що він італієць?
Отож. У цьому й питання.
Патагонія, значить?
Які чорти тебе сюди занесли?
Мене заскочили з телефоном у руках.
Ти ж не сейф прийшов ламати, старий?
Там кількасот мільйонів доларів криптою.
Довелося вдавати дурника.
Який сейф?
Отой сейф.
Той, що цілком схожий на сейф.
Отой. А.
Не корч із себе боже телятко. Що ти тут робиш?
І щоб я не вибивав з тебе відповідь.
Кому приємно бачити, як чоловік у білому костюмі всрався?
Я хочу купити Едґарової крипти на два пальці
й подумав, що ти зможеш трохи мені відсипати.
Я все знаю про букепхаллуса.
Як ти сказав?
Читається «буцефал».
Ага.
Едґар узяв назву на честь коня Александра Великого.
Розумієш, його батько був помішаний на…
Кличка коня. Авжеж.
Я знав, що то кличка коня!
Просто не знав, що вона так пишеться.
Я знав, що треба було забиратися, поки не прийшов хтось іще.
А ще я знав, що треба спробувати зламати сейф.
Він був незламний.
А потім я згадав глуху жіночку, що живе наді мною. Я доглядаю її кота.
Вона всі паролі записує на аркуш, який зберігає в шухляді стола.
Я його знайшов.
Ого. Знаєш, а оце – точно кодові фрази.
Як ти й сказав, Анік. «Інший стіл».
Що? Ні. Я не це мав на…
«С-Е-Р-4». Що це означає?
Сертифікат електронної реєстрації номер чотири?
Щось я не можу збагнути.
Розслабся, друже. Я вже все розшифрував.
Я знав, що той шифр був ключем до Едґарової схеми.
Але я його не бачив.
Буцефал. Македонський кінь.
Як Троянський кінь. Зовні кінь, а що всередині?
Усередині Троянського коня були люди.
Що ж тоді всередині цього коня?
Морква.
Морква й зелені яблука. Морзе.
Код Морзе.
КОД МОРЗЕ 4
«Смерть».
«Свобода».
Попався, покидьок.
Усе сходиться.
Едґар збирався розіграти свою смерть
і забрати гроші, які мав заробити
на своїй штучно роздутій крипті.
А цей перелік потенційних імен?
Ні, це не спільники, як я спершу подумав.
Це нові особистості, на які він змінив би свою, щоб зникнути.
Він би зник як «Мейсон Мацушіма» чи «Пет Стрікленд».
Анік, думаєш, це правда?
Я не знаю, чи це неправда.
Але від історії з конем і Морзе в мене саме таке враження.
То ви мені таки не вірите.
Що ж.
Хочеш сказати, що Едґар – той, що мертвий, – розіграв власну смерть?
Ні, але він збирався.
Одруження з Ґрейс було складовою Едґарового плану.
Вона офіційно мала б віддуватися за нього
і взяла б на себе удар за його махінації з буцефалом.
Я мав попередити Ґрейс, поки вона ще не пішла до вінця.
Але я не зміг би зробити цього сам.
Та мені й не треба було.
Привіт, Чазвеле.
Тягне до мене?
Де Ґрейс?
Під замком.
Твій нерідний брат хоче всіх обдурити й втекти.
Готується кинути мою колишню ні з чим, віддуватися за його розвод з криптою.
І що?
Я врятую Ґрейс і зупиню це весілля.
Я б і сама не проти зупинити це весілля.
Об'єднаємо зусилля?
Слухай сюди, Шарль. Керую цим весільним винищувачем я.
Повертатиму, куди нам заманеться. Я командую – ти скидаєш бомбу.
По руках.
Тобто Ганна хотіла завадити братовому весіллю?
Що вона мала проти Ґрейс?
Або що вона мала проти Едґара?
Добре.
Що це взагалі таке?
Ну…
в Ганни багато хобі.
Що ж, знайти машинку без клавіші G.
Гей, Зо.
-Що? -Коли було твоє попереднє вбивство…
-Не кажи так. -Я не це мала на увазі.
Як Анік і Даннер упіймали вбивцю?
Завдяки дрібницям. Розбіжностям у свідченнях.
Зрештою все звелося до пошуку причини.
Саме по це ми сюди й прийшли. Мотив Ганни.
Ми його знайдемо.
О боже. Дивися!
Підходить. Це Ганнина клавіша G.
Чорт.
Що? Ну все, це Ганна. Іде сюди. Що робити?
Вона несе мертву ящірку?
-Ховайся. -Чорт.
Не видно? Ні. Тупо.
-Я залізу під… Не можу… -Фу! Іди геть.
Чекай. Он вікно.
-Вікно. -Так. Розумно.
Давай, давай.
О боже.
Зої, тихо.
Тікай.
Ну, ніби не побачила.
Пронесло.
Що ж ти задумала, дівуля?
Та яка різниця?
Усе це даремно. Приїдуть копи й усе одно заарештують мене.
От бачиш. Тому я й повинна тебе оберігати.
Бо ти не хочеш оберігати себе сама.
Перестань. Я про це й кажу. «Старша сестра спішить на порятунок».
Я тебе все одно врятую. Хоч з твоєю дурною допомогою, хоч без неї.
Зої, обережно. Там є отруйні рослини.
Що ти сказала?
Я сказала: там є отру…
Значить, ви з Ганною вирішили зірвати весілля.
Такий був план, Джек.
Але той план був ризикований.
Лежати на рейках Едґарового поїзда голяка й тремтіти перед небезпекою.
Варто йому було клацнути пальцями – і я б убрався в дерев'яне кімоно.
Він бачив мене наскрізь.
Мені потрібен був цап відбувайло. Підсадна качка.
Даруйте.
Як ви дивитеся на те, щоб після весілля ваші кишені обважніли від капусти?
Як я скажу, встаньте й прочитайте оце. Зрозуміли?
Ні.
Чотири качани капусти – і ви моя балакуча голова.
-Ні. -Шість качанів. Можна квасити.
У вас дуже поганий почерк. Оце що таке? «Блокчейн»?
Так. Розумієте, є реєстр.
О боже.
Часу обмаль. Ви зриваєте зрив весілля.
Даною мені владою проголошую вас чоловіком і дружиною.
Ні.
Сигналу не було. Це підстава.
Вибач, Чакі. Нам обом нічого не вигоріло.
Тобто Ганна не хотіла зірвати весілля?
Може, зразу була в ділі. Чи Едґар її завербував.
Я й досі точно не знаю.
Але хоч я не зміг завадити Ґрейс вийти за Едґара,
може, я принаймні міг завадити йому втекти й підставити її.
Вибачай, друже. Стороннім не можна.
Офіційна справа.
Потрібна пряма видимість. Зараз буде скоєно злочин.
Який саме злочин?
Такий, що тхне за кілька миль, але видно його тільки зблизька.
І я його от-от викрию.
Куди це він?
Ось він. Його план утечі.
Прямо з танцмайданчика Едґар тікав у сонячну Патагонію.
Устань з підлоги. Де твоя гідність?
Я дещо шукаю.
А хто не шукає?
-Знову ви. -Вони танцюють джиттербаґ.
Джиттербаґ-бридоттербаґ. Джиттербаґ – це тимчасове віяння.
Ви всі – стадо баранів!
Ви ж знаєте, що кажуть про гарячі пічки?
Підійдеш занадто близько…
спалиш собі лобкове волосся.
То ти впав?
Ні. Мене стукнули по потилиці. Я вирубився.
Або ти впав.
Мабуть, я підібрався занадто близько до правди.
А коли я отямився…
Едґар. Де Едґар Міннауз?
Та забудь, Джейк. Вечірка скінчилася.
Я все запоров. Едґар зник. А ще гірше було те, що я підвів Ґрейс.
Тому я пішов усередину – пошукати диван чи м'який стіл, щоб переночувати.
І, може, ще прихопити бутель джину по дорозі.
Налий мені чарочку, Шетландцю Сем.
Не моя зміна, Джонні Рок. Сам наливай собі гіркої.
Це не гігієнічно.
Сідай, мамо.
І тут я побачив його.
Я знаю, що ти задумав, Едґаре.
Він усе ще не зник.
Я не збирався марнувати нагоди. Тільки не цього разу.
Ти сьогодні помреш.
Принаймні так усі подумають.
Ти не лишиш по собі й сліду, чи, може, ми знайдемо тіло волоцюги, якого ти
люб'язно пригостив останньою вечерею: пирогом з омаром і колою без газу.
Коли його труп охолоне, ти вже на всіх парах мчатимеш у Патагонію
під іменем такого собі Карлоса Бустаманте з дипломом MBA.
Мені вже в печінках сидить, що ви, жирні котяри, підкидаєте свої каки
нам у миски з клем-чаудером, видаючи їх за крекери до супу.
Усе моє життя відібрав у мене
такий самий шахрай, як ти.
І я радше кинуся з моста, ніж дозволю так само вчинити з Ґрейс.
Думаєш, смерть – це свобода?
Ну, після твоєї так званої смерті свободи тобі не бачити, Бастере Браун.
Бо куди б ти не тікав,
я відшукаю тебе в будь-якому вимірі буття
і зроблю так, щоб ніколи й нізащо тобі це не зійшло з рук!
Сер, вас поплавило.
-Тиць. -Якого хріна?
Така твоя гра, значить?
Розплавити свою голову?
У тебе обличчя, мов гарячий годинник з картини того іспанця.
Ну вибач, Далі, ти не на того напав.
Не розумію, про що ти.
Тепер у тебе ростуть роги.
-Диявол. -Перестань.
-Ти диявол! -Ну, годі.
-Перестань. -Він диявол! Ви всі дияволи!
-Годі. -Демонічні дияволятка.
-Перестань. Усе. -Баскервіль їздить уночі.
-Усе добре. -Ґрейс, не ведися на це.
Уже пізно. Тобі не здається?
На все добре.
Мені дуже жаль.
На лицарі спідниця-шорти.
-Точно. -Це прогрес.
-Молодець. -Дякую за службу.
-Не чіпай… -Не треба мене підганяти.
Я не в стані для шпілі-вілі.
Я не купився на те Едґарове шоу.
І якби він спробував утекти, я чекав би прямо під дверима.
Все-таки я був лицарем Ґрейс у сяйних…
в отому.
Ага. Про всяк випадок.
На щастя, я завжди маю в кишенях фісташки.
Ідеальний перекус та ідеальна пастка.
Якби вночі він спробував утекти, я почув би хруст кожного його кроку.
Ти і я, друже. Простоїмо на варті цілу ніч.
Перша зміна моя.
Ґрейс.
Допоможіть!
Ґрейс.
Едґар.
Едґар умер. Він умер.
Він умер.
Тобто ти помилився.
-Едґар не намагався втекти. -Ні, він намагався втекти.
Але він не встиг розіграти свою смерть, бо хтось його вбив.
Не знаю, Тревісе. Твої висновки засновані на «тех. скамі» з меню
і «моркві в коні».
Ти ж розумієш, як усе це звучить?
Ну, так. Я знаю, як звучать мої слова.
Я лузер, так?
Лох, якого розвели на всі гроші.
Але я не тупий. Розумієте, я щось знаю.
Знаю, що Едґар був поганою людиною.
Він використовував фіктивні компанії, заводив гроші й роздував свою крипту.
Тобто він не був доброю людиною. І це все там є.
У тій папці є всі докази.
Так, частина доказів притягнута за вуха.
Але я знав, що він усе-таки щось замишляв. Я й досі це знаю.
І я не міг дати йому обдурити Ґрейс.
Ви ж знаєте, яка вона особлива.
Зрозумійте правильно. Я її забув.
Я дуже щасливий з Веронікою.
Та я все одно не хочу, щоб Ґрейс постраждала.
Я не міг лишатись осторонь і нічого не робити.
Я достатньо облажався.
Я знайшла знаряддя вбивства.
-Що? -Де?
У Ганниному саду.
Я перевірила кожну квітку з нього застосунком для визначення рослин.
Три з них отруйні, якщо потраплять в організм.
А якась із трьох викликає галюцинації?
Бо я думаю, що Едґар не був п'яний на вечірці після весілля.
Думаєш, він і справді бачив, як люди стають дияволом?
Можливо.
«Викликає галюцинації». Лише одна.
Ану.
-«Дурман звичайний». -Або «сурма диявола».
О боже. Ці квіти стояли на столах.
Бачиш. «Може викликати галюцинації у разі додавання в чай».
«Якщо доза достатньо велика, через 30 хвилин після галюцинацій…»
-Настає смерть. -Настає смерть.
Збігається з часом смерті, який зафіксував годинник Едґара.
Ці квіти. Хтось мав знати. Хто знав?
Людина, яка збирала квіткові композиції
і хотіла зірвати весілля. А потім передумала.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька