Това, което ще ти разкажа, много ми тежи.
Но трябва да го чуеш, за да проумееш какво става,
когато сърцето замъглява ума ти.
Ясно.
Помниш ли, като писах в "Инстаграм", че съм най-яката писателка?
Бях качила свещи, скъпи химикалки и подобни глупости.
Явно ви харесва да пишете.
Напротив. Омразно ми е. Не съм написала и една дума в книгата.
Леле, социалните мрежи наистина лъжат.
Знаеш ли защо? Не напуснах полицията, за да пиша книги,
а защото загубих увереността си.
Наистина ли? Струвате ми се доста уверена.
Благодаря. Старая се.
Но след като разрешихме убийството на Зейвиър, имаше още един случай.
Знаеш ме каква съм, обичам да се потопя в случая,
да го изпипам отвсякъде.
Ясно.
Е, този път твърде много се ангажирах.
След поредица от умишлени палежи имахме заподозрян.
УВОЛНЕНИЕТО НА ДАНЪР
Казва се Ленард Вър. Пълна откачалка.
От шест месеца е навън. Познай за какво е лежал.
Точно така, за палеж.
И има връзка с две от трите места, които са били подпалени.
Това е подозрително.
Магазинът за коли втора ръка - работел е там.
- А от онзи бар са го изритали. - Защо?
Казал на сервитьорка, че я обича,
и започнал да й носи бонбони всеки ден.
Няма лошо.
Немско производство - гадост!
Да вкараме мръсника в затвора.
Обичаш ли огъня, Вър?
Погледът ти загатва, че го обичаш.
Какво ти харесва в него?
Възбужда ме.
Ясно.
Но не в сексуален смисъл.
В духовен.
Как се запалва от най-малкото триене
и започва да расте.
Танцува, пращи и запява, като достигне предмет.
Поглъща го, преобразува го и вече никой не може да го обуздае.
Разбрах, имаш дар слово.
Не ти ли се иска да си признаеш за няколко палежа?
Не знам за какво говорите.
Отлично знаеш, лъжльо.
Кой е това?
Партньорът ми. Смята, че си виновен.
Защо се крие? Гърбав ли е?
- Какво? - Не.
Знам какво става. Играем на доброто и грозното ченге ли?
Не съм грозен. Ти си грозен!
Кълп, никой не мисли, че си грозен. Ти си красив и вътрешно, и външно.
Благодаря.
Бил си на двете места, които изгоряха миналата седмица.
- Ще те попитам... - Добре, вече не се занимавам с палежи.
Повярвай ми, грозно ченге!
Слушай, по момчешки красив съм.
Не мисля, че е бил той.
Добре. Не чухме ли и двамата как ме нарече грозен
и как разказваше за огъня, сякаш го възбужда?
- Но не в сексуален, а в духовен смисъл. - Ама моля ти се!
Употребява ли думата "духовен", значи прави извратен секс. Сигурен съм.
Освен това е осъждан подпалвач и на две от трите места е имал мотив.
- Твърде лесно ми се струва. - Данър.
Ленард ходи на психиатър, някой си Куентин Девъро.
"Психиатър и автор на две книги - "Контролиран палеж" и "Опушено огледало" -
Куентин Девъро е специалист по злонамереното поведение -
насилие, сексуални отклонения и пиромания."
Значи Ленард ходи на терапия.
Всички имаме нужда. Какво намекваш?
Защо му е на човек, който търси професионална помощ, да пали сгради?
Защо ми е да пускам заядливи анонимни коментари в "Инстаграм"-а на бившия ми?
Терапията не решава всички проблеми. Знам, че мразиш теорията,
че вероятният извършител може би наистина е виновен,
но не всеки случай е като този със Зейвиър.
Понякога онзи, който изглежда виновен, е виновният!
Може би.
Но искам да говоря с Куентин Девъро.
Ама разбира се! Виж го.
Кълп грешеше. Не затова исках да говоря с него.
Исках да вляза в ума на подпалвача, да разбера как разсъждава.
Надявах се д-р Девъро да ми помогне.
Д-р Девъро?
Един момент.
- 999... - Добре, Куентин.
1000.
Прощавай за непринудения ми вид.
Толкова съм зает, че трябва да тренирам в обедната почивка.
Не се запознавам с хората в този вид.
Не възразявам.
Май не съм имал удоволствието.
- Не си, аз съм... - Инспектор Данър.
Знаеш коя съм?
О, да. Покрай убийството на Зейвиър.
Случаят ме вълнуваше.
Мотивът на убиеца,
фалшивото му чувство за несправедливост, натрупаният гняв.
Мислех, че си експерт по девиантното поведение.
Моята специалност е възбудата.
Какво те възбужда, инспектор Данър?
Да съм права.
А от какво се боиш?
Да не сгреша.
Кое му е лошото да сгрешиш?
Исках да ти задам няколко въпроса за Ленард Вър.
Той ми е пациент.
Не мога да разкрия повече. Лекарска тайна.
Разбирам, но той е заподозрян в серия от палежи.
Инспекторе, работя с пациентите си, за да приемат желанията си,
да ги контролират, а не желанията да контролират тях.
Ленард вече не играе с огъня.
Да, каза ни. Но ми се иска да науча нещо повече.
Да вечеряме заедно.
Работя по случай. Непрофесионално е.
Искаш ли да разбереш мотивите на подпалвача?
Аз съм човекът, който ще ти даде каквото искаш и от каквото се нуждаеш.
Знаех, че идеята не е добра, но си казах, че е само вечеря.
Добре.
Надявам се, че не ме психоанализираш.
Това е моята работа.
- Ти ли си нарисувал тези картини? - Хоби ми е. Прочиства ума.
Много си талантлив, а те са много разголени.
Тъкмо започнах тази.
Ти би била чудесен модел.
Мислех, че това ще е работна вечеря.
Да се залавяме за работа.
Докторе, кажи ми,
как така човек като Ленард Вър си позволява психиатър като теб?
Едва ли си евтин.
Уменията ми на психиатър
ми позволяват да поемам широк диапазон от клиенти.
Работя и за удоволствие.
И аз съм по удоволствията.
Страстта на подпалвач като Ленард не е огънят.
А начинът, по който огънят го кара да се чувства.
Силата му.
Работих с Ленард, за да приеме нуждата си от тръпка,
но да я търси в по-безобидни стихии.
Каква е новата му страст?
Караоке.
Наистина ли?
И какви песни предпочита?
Уилям Джоуел. "Не ние запалихме огъня".
Не те бива в готвенето, а?
Моето увлечение е друго.
Какво обичаш да правиш?
Секс.
Наистина ли? Просто секс?
Всякакъв.
Нещо като пироман съм, но вместо огън обичам секс.
- Има си термин за това. - Аз разказвам.
И аз обичам секса.
Покажи ми.
Искам да направиш нещо за мен.
Шляпай едната ми гърда.
Какво? Да те удрям по гръдните мускули?
Шляпай ми гърдата.
Добре.
По-силно. Дай пак.
Добре, по-силно. Пак.
По дяволите.
Харесва ли ти? Да.
Може ли да спрем?
Какво? Тъкмо започвам.
Трябва ли да слушам как сте пляскали онзи по гърдите?
Сексът беше част от разследването ми на палежите.
Между мен и Куентин гореше страстта.
Да, разбирам, просто не ми се слуша в подробности.
Не си падаш по шляпане?
- Не. - Хубаво.
Здрасти.
Привет.
Всичко наред ли е?
Не съвсем.
Искам да помогна на Грейс, но не знам какво правя.
Помниш ли как ни правеше палачинки, като бяхме малки?
В събота сутрин оставяхме мама и тате да спят. Как ги наричаше?
- Холандски бухтички. - Точно така, разбира се.
Пътешественикът.
Рецептата е измислена в Сиатъл.
Помниш ли как се правят? Умирам от глад.
Може да опитам.
- Шегичо Юлисис идва на помощ. - Да.
Редовно ни изпращаше картички от цял свят,
но така и не разбрах защо замина.
Не ме свърташе. Светът ме зовеше.
Пък с Грейс мислехме, че си шпионин.
За жалост, не съм шпионин.
Така казват шпионите.
Много добре.
Травис, това татул ли е?
- Привет, какво правите? - О, боже!
Не докосвай чая, човече.
Това не е...
Спрете. Правя експеримент.
Добре дошли в лабораторията ми. Отровният чай на убиеца.
Какви знания ти трябват, за да приготвиш такъв чай?
Намерих цвят от татул и следвах указанията в "Редит".
И готово. Не е трудно да се приготви.
- Откъде знаеш, че си го приготвил правилно? - Пийнах малко.
О, боже мой!
Какво? Не се бойте. Отпих много малко.
Според потребител в "Редит" в малки дози чаят има слабо халюциногенно действие
без странични ефекти, парализа, смърт или...
Травис, каква доза е малка?
Травис, колко изпи?
Беше съвсем малко. Само една глътка.
- Глътчица. - Глътка или глътчица?
- Не знам. Леле майчице! - О, не.
Твърде много ли съм изпил?
Може да съм изпил много. Не знаем.
По дяволите! Не биваше да го правя.
Ще се напикая ли?
- Възможно е. - Не знам.
О, боже, не!
Представи си ме на пода в кухнята с шпатула във всяка ръка
как мачкам добре оформения му мускулест задник.
Масажирах го.
- И това е кратката версия? - Да.
После щурмувахме хладилника.
Още.
Харесва ти, а? Да, виждам.
Макарони, да.
Беше жестока работна вечеря.
Исках да разбереш как работя с Ленард.
Правиш това с Ленард?
Според теб бива ли ме в секса?
Най-добрият си.
Като психиатър съм още по-добър.
Знам кога лъже и кога не. Той не лъже.
Пускаш го?
Не може да го държим без доказателства.
А и вчера се запознах с психиатъра му
и той ме убеди, че Ленард вече не е пироман.
Наистина ли?
Преди е бил, но сега харесва караокето.
- Караокето? - Да.
Дано не ви прекъсвам.
Д-р Девъро, радвам се да те видя отново.
Аз съм контактът на Ленард при спешни случаи, идвам да го прибера.
Исках да намина да те поздравя. Здрасти.
Здрасти.
Отивам да подпиша пускането му.
О, боже, изчукала си психиатъра!
Е, и? Виж го само.
Не ми казвай, че не би му пуснал.
Разбира се, че бих му пуснал. Бих дал всичко поне за един път с него.
Но няма значение, защото сега той е част от случая.
Не може само защото му е голям...
Голям ли му е?
Среден размер. Много е добър.
- Това искаш. - По-малко стрес за тялото.
Дружелюбен е.
- Средното е твоят размер. - Върши работа.
Но не в това е въпросът. Не си губи ума.
Няма.
Ще тръгваме. Ще те видя ли после?
Искам да споделя някои размисли
за това как да проникнеш в ума на пиромана.
Проникването е важна задача.
А и още не сме хванали подпалвача.
Проклятие! Опарих се.
Както и да е, благодаря, че ме пускате.
Искам да кажа...
Не е бил той.
Твърде много се сближаваш, Данър. И като Ленард ще се...
Не го казвай!
- Не го изричай. Не! - Ще се опариш.
Но не можех да устоя на Куентин.
Тази риза скъпа ли е?
Много.
- Искам да я скъсам. - Давай.
О, боже, пак правите секс.
Че как иначе! Но обсъждахме и случая.
Има една пресечка между насладата и болката.
Движението е интензивно, свирят клаксони.
Има само един светофар и той не работи.
Никой не знае кога да спре или да тръгне.
Да действаме тогава.
Обличаме ярки жилетки, започваме да ръкомахаме
и оправяме нещата.
Помниш ли, когато казах, че огънят е сила?
Видя ли?
Огънят е по-силен от теб и е тръпка, когато нещата се обърнат.
Съгласна ли си да капя горещ восък върху теб?
Благодаря, че попита.
По дяволите!
Взаимното съгласие е секси.
Да, сега е мой ред.
Искам да ме завържеш, за да не се съпротивлявам.
Искам да излееш восък ето тук.
Една от гърдите ми обича шляпането.
Другата - горещия восък.
Край, не издържам.
Боях се, че този ден ще настъпи.
Дирижабълът пада,
пронизан от изстрела на пушката на Огъстъс Абърнати. Не.
Известно време се занимавах с аяуаска.
Позволи ми. Ела.
- Каква ли прелъстителка ме чака? - Погледни ме!
Това, което виждаш, е илюзия.
Вдишай дълбоко три пъти през носа.
Точно така, издишай през устата.
Не!
Трябва да стигна до велоциклета.
Това хип-хоп ли е?
Не, говори на стиймпънк жаргон.
Ще му помогна. Отдръпнете се.
- Здравей, пухчо. - Добре.
Виж, ще се кача с теб на велоциклета.
Стабилизираме се.
Продължавай.
Ще направя бухтички, за да абсорбират отровата.
Знаех, че Травис е ку-ку,
но защо се трови?
Това е опасно.
Успя да привлече вниманието на Грейс.
Ще потърся летящи риби.
Добре тогава.
Не ми се стои тук, но е интересно.
Накрая силите ни се изчерпаха, ако ме разбираш.
Полицията ще дойде, щом Себастиан остави телефона.
- Нямаме време. - Добре.
- Ето го и края. - Благодаря.
И така...
Благодаря, че ми показа как разсъждава подпалвачът.
Сега трябва да търся нашия пироман.
Ако не го спра, няма да се задоволи с подпалването на сладоледения салон.
Не знаех, че е изгорял сладоледен салон.
Не подозирах, че е възможно. Пълен е с лед.
Да, обаче е изгорял за нула време. Защо?
Не бива да казвам. Би било непрофесионално.
Виж какво, ако пациентът ти застрашава околните,
трябва да ми кажеш.
Онази вечер, когато прибирах Ленард, го попитах как ще отпразнува свободата си.
Той каза, че възнамерява да щурмува "Синг Синг".
- Затвора? - Караоке бара.
Учудих се, защото каза, че се държали гадно с него.
Мисля, че думите му бяха:
"Държаха се гадно като в сладоледения салон.
Ще отида там да изпусна парата".
Мислех, че ще пее.
По дяволите.
Само сладоледения салон не свързахме с Ленард.
Не разбирам, той надмогна това. Знам, че е така.
- Кълп. - Кълп, беше прав.
Не трябваше да пускам Ленард.
Провери дали си е у тях. Аз ще намина през "Синг Синг".
- Затвора? - Не, караоке бара.
Добре.
Съжалявам.
Мислех, че съм добър психиатър.
Не, вината не е само твоя, докторе.
Аз пък мислех, че съм добро ченге.
Бях бясна на себе си,
че позволих невероятният секс с Куентин
да ми попречи да видя онова, което беше пред очите ми.
Все още се надявах да е станало недоразумение.
СИНГ СИНГ
Но той беше там и се държеше хулигански.
Слез от сцената, братле.
Не е твой ред. Сега е Уейн.
Чакай си реда като всички останали.
Микрофонът е в мен, значи мен ще слушате.
Ленард! Трябва да поговорим.
По дяволите.
Ще те пребия, задето ме караш да те гоня!
Плонж от сцената.
Да.
- Нищо не съм направил! - Тогава защо бягаш?
Това е тормоз.
Планираше ли да подпалиш клуба?
Казах ви, че вече не паля. Вдигах градуса на настроението.
- Наистина ли? - Какво? Видяхте ме. Пея добре, нали?
Но проверих в колата му.
ТЕРПЕНТИН
Това не е мое. Не съм го пъхнал аз тук.
В колата ти е пълно с леснозапалими неща.
- Не. - Арестуван си.
Повярвайте ми, не са мои!
На колене!
Чувствах се ужасно.
Бях изморена и бясна на себе си.
Изобщо не бях в настроение за животински секс.
Но бях длъжна да кажа на Куентин какво се случи с пациента му.
- Данър, ти ли си? - Да.
- Как мина? - Пипнахме го.
Намерих доказателства в багажника му.
Горкият Ленард. Провалих се с него.
И двамата се провалихме.
Не, ти хвана твоя човек. Аз само ти помогнах да навържеш нещата.
Да.
Нямаше да се справя без теб.
Беше жестока работна вечеря.
...обича восъка.
Хоби е.
Много си талантлив, а те - много разголени.
Копеле.
- Боже, той е бил подпалвачът. - Той беше шибаният подпалвач.
И после?
Кълп е.
Вече никой не ползва гласова поща. Пиши ми, глупчо.
Казах ти, че не е довършена.
Уловил си женските форми.
Както казах, трябваше ми модел.
Ела в леглото.
Помниш ли първата ни среща? Попитах те какво те възбужда.
Да съм права.
А от какво се страхуваш?
Да не сгреша.
Днес сигурно ти е бил тежък ден.
Да го направим още по-тежък.
Какво?
Какво, по дяволите?
Терпентинът ли ме издаде?
Какви ги говориш?
Хайде, не ме обиждай.
Беше добро алиби.
Никой няма да пита художник защо мирише на терпентин.
Правилно.
Истината е, че не съм пироман освен в секса.
Сексманиак съм, но с огъня.
И като терапевт
е изумително лесно да намеря глупак, на когото да хвърля вината.
Мислех, че търсиш безобидни отдушници.
Това е моят отдушник. Потушавам желанието си да горя.
Ленард опира пешкира, когато всяко подпалено от мен място се свързва с него.
Беше идеалният план.
Докато немирното ченге Данър не почука на вратата ми.
Импровизирах.
Щеше да е очевидно, ако бях казал, че той е виновен.
Ти ме излъга!
Знаеш ли кое е хубавото на тази течност? Не само разтваря боята.
А и заличава грешките.
Недей така, човече.
Харесваше ми да правим шантав секс.
И на мен.
Помощ!
- Помощ! - Откачена работа.
Знам. Чуках се с подпалвача, без да подозирам.
Бях твърде потопена в случая. Загубих обективност.
Чепът му със средни размери беше толкова добър,
че изобщо не заподозрях Куентин.
Както правиш и ти сега.
Не мисля, че е същото.
Спиш с подпалвача.
И нямаш представа, че е така, докато не стане твърде късно.
Добре, липсва ми перспектива.
Трябва да решиш дали искаш да откриеш убиеца на Едгар,
или искаш да защитиш семейството на приятелката си
дори ако убиецът се измъкне.
Да, разбирам.
Значи той ви закопча за леглото с белезници.
Къщата гори. Как се измъкнахте?
О, да.
- Помощ! - Данър? Боже, тук е ад.
- Господи! - Кълп, какво правиш тук?
Ти ми остави най-дългото гласово съобщение в целия ми живот.
Но чух всичко. Цялото признание на Куентин.
Как те целуваше по врата. Всичко чух.
Тогава ела да ме измъкнеш!
- Много ясно, нали затова съм тук. - Добре.
Не можеш ли да си счупиш палеца, за да се измъкнеш?
Не, никакви палци няма да чупим. Виж, на масата има лубрикант.
- Намажи ми китката и ще я издърпаме. - Не мога.
Ти си ми партньор, а това е лубрикант за секс.
Сега не ми е до секс!
Границите са размити, скъпа!
- Трябва да ме измъкнеш от тези проклети... - Не, дръпни се. Ще стрелям.
Не стреляй, ще ми отнесеш ръката, човече!
Довери ми се. Бях най-добрият стрелец във випуска.
Ходех на лов с баба и дядо.
Спри да шаваш, от дима едва виждам.
Ако ще стреляш, цели се в таблата.
Бързо! Нямаме време.
Данър, не виждам.
Щом е така, не стреляй!
Ако кашляш, не стреляй!
Ти успя, партньоре.
Данър?
По дяволите. Ще ти помогна, партньоре!
Добре че напоследък си поотслабнал.
Ще те измъкна, партньоре.
Ето я.
- Потърсете оцелели. - Спасих те.
Обичам те, Данър.
Пуснаха Ленард, а Куентин изчезна безследно.
Вината беше моя, затова се оттеглих.
Съжалявам.
Да, това ми се отрази много зле.
Тогава се обади ти и си казах: "Това може да е шансът ми да се докажа".
До този момент не бях ви възприемал като истински човек
със съмнения и страхове.
Това беше грубо.
Да, много зле прозвуча. Съжалявам.
Моя грешка. Но съм твърдо решен.
Ще ви помогна да блеснете.
- Не го казвай. - Повече няма да го казвам.
Още щом го казах, си помислих: "Върни си думите назад".
Ще разрешим случая, каквото ще да става.
Дори семейството на Зоуи да е виновно.
Откъде да започнем?
От майката с тайната или от чичото с подозрителната чаша?
Може ли да започнем с Юлисис?
Струва ми се не толкова страшно.
Готово.
Съжалявам. Това беше откачено.
Боже. Не препоръчвам да го правите.
Явно вече изхвърли отровата. Няма да умреш.
Ти видя лика на Бог, приятелю.
Благодаря.
Боже, и ръката ти е много приятна.
Тази вкусна палачинка ми спаси живота.
Ти си истински герой. Аз също.
Ти приготви закуската, а аз доказах,
че буквално всеки в този дом може да е приготвил отровата.
О, да.
Трябват ти само гореща вода и чайник.
- Може ли още кленов сироп? - Да, разбира се.
Обичам да ми дават допълнително, докато още не съм изял първото.
Грейс, трябва ти бухтичка.
Всичко върви гладко. Все още няма пречки, ще успеем.
Трябва да стане сега.
Кой е там?
Ехо?
Пипнах те!
Превод на субтитрите Катина Николова